Єдиний унікальний номер 235/2272/20 
Номер провадження 22-ц/804/2427/20        

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

7 жовтня 2020 року
          
м. Бахмут 

справа  № 235/2272/20

провадження  № 22-ц/804/2427/20

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого      Хейло Я.В.,
суддів       Кішкіної І.В., Тимченко О.О.
за участю секретаря     Гуляєва М.В. 

учасники справи:

позивач   ОСОБА_1 ,
відповідачі    товариство з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008»,
   товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон»,
   ОСОБА_2 ,
   Шевченківська районна у місті Києві державна адміністрація

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон», ОСОБА_2 , Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про припинення трудових відносин (суддя Величко О.В.), ухваленого в приміщенні суду в місті Покровськ Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008» (далі - ТОВ «Шервуд 2008»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» (далі - ТОВ «Регіон»), ОСОБА_2 , Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про припинення трудових відносин. 

Позов мотивовано тим, що ТОВ «Шервуд 2008» є юридичною особою та здійснює господарську діяльність з 26.01.2009 року відповідно до Статуту. Відповідно до розділу 10 Статуту вищим органом Товариства є Загальні збори учасників, виконавчим органом товариства є Директор.
Відповідно до п.п. в п. 11.3 розділу 11 Статуту до компетенції Завальних зборів учасників товариства відноситься призначення та відкликання Директора Товариства.
На даний час учасниками ТОВ «Шервуд 2008» є відповідач 2  - ТОВ «Регіон», а також відповідач 3 -  ОСОБА_2 .
Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Шервуд 2008» від 20.05.2016 року він був обраний директором цього товариства, та відповідно до наказу № 1 від 20.05.2016 року приступив до виконання обов`язків  товариства.
Наприкінці 2019 року він вирішив звільнитись з посади директора Товариства, та у зв`язку з тим, що у нього відсутній зв`язок з його учасниками, 20.12.2019 року направив поштою за юридичними адресами відповідачів 1 та 2, а також за місцем реєстрації відповідач 3 ОСОБА_2 , з метою розгляду на загальних зборах учасників заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням. 
Вказану заяву було надіслано на адресу відповідачів цінними листами з описом вкладення 20.12.2019 року, які було повернуто на його адресу у зв`язку із закінченням терміну зберігання почтового відправлення.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на теперішній час рішення щодо звільнення його з посади директора ТОВ «Шервуд 2008» не прийнято. За таких обставин позивач вважає, що бездіяльність відповідачів щодо не звільнення його з посади директора товариства за власним бажанням є порушенням його трудових прав на звільнення та вільне обрання місця роботи на власний розсуд.

Просив припинити трудові відносини між ним та ТОВ «Шервуд 2008» з 03.01.2020 року у зв`язку зі звільненням його з посади директора за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України, та вважати його звільненим з посади директора ТОВ «Шервуд 2008» з 03.01.2020 року. Зобов`язати Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу «Прізвище, ім`я та по-батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах із третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008», стягнути з відповідачів понесені судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення його прав відповідачами, зокрема з не доведено отримання відповідачами ТОВ «Шервуд 2008», учасниками товариства його заяви про звільнення за власним бажанням та не вирішення, у зв`язку з цим, питання про його звільнення з посади, а тому позов є передчасним, оскільки відсутнє порушення прав позивача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Позивач ОСОБА_1 просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано всі обставини справи та порушено норми процесуального та матеріального права. 

Посилається на частину 1 статті 38 КЗпП України, постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №520/11437/16-ц та зазначає, що підставою для подання заяви про звільнення стала відсутність зв`язку між позивачем та відповідачами ТОВ «Регіон» та ОСОБА_2 , вони фактично самоусунулись від виконання своїх обов`язків, визначених законом та Статутом, що є перешкодою у звільненні позивача з посади директора за власним бажанням.

Дійсно, заява про припинення трудових відносин між позивачем та ТОВ «Шервуд 2008» була направлена на адреси учасників загальних зборів ТОВ «Шервуд 2008», проте ними така заява не отримана.

Невиконання з боку відповідачів як засновників ТОВ «Шервуд 2008» порушує конституційні права позивача та він позбавлений можливості припинити трудові відносини з підстав, визначених частиною 1 статті 38 КЗпП України.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиви на апеляційну скаргу відповідачами ТОВ «Шервуд 2008», ТОВ «Регіон», ОСОБА_2 , Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією не подано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача ТОВ «Шервуд 2008» в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача ТОВ «Регіон» в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином; просив розглянути справу за його відсутності, оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Наказом № 1 від 20.05.2016 року позивач приступив до виконання обов`язків директора товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Шервуд 2008» з 20 травня 2016 року, підставою слугував протокол загальних зборів учасників товариства б/н від 20.05.2016 року (а.с. 12, 13).
Відповідно до п. 11.3 Статуту ТОВ «Шервуд 2008» до компетенції загальних зборів учасників відноситься: окрім іншого призначення та відкликання директора Товариства.
Рішення питань, визначених у п. 11.3 є виключно компетенцією Загальних Зборів Учасників. Загальні Збори Товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції виконавчого органу Товариства. (а.с. 9).
Позивачем було подано заяву про звільнення з посади директора на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП за власним бажанням від 20.12.2019 року, та направлено на адресу ТОВ «Шервуд 2008» та учасникам товариства - ОСОБА_2 ,ТОВ «Регіон» (а.с. 14-18).
Зазначена заява про звільнення не отримана відповідачами по справі (а.с. 15-18, 47).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ  ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно  з частиною  першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення його прав відповідачами, зокрема  не доведено отримання відповідачами  його заяви про звільнення за власним бажанням та не вирішено, у зв`язку з цим, питання про його звільнення з посади, а тому позов є передчасним, оскільки відсутнє порушення прав позивача.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.  

За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.

Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, № 21722/11, § 165)).

З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя».

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. 
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. 

Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. 

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення з посади директора на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України за власним бажанням від 20.12.2019 року, та направлено на адресу ТОВ «Шервуд 2008» та учасникам товариства - ОСОБА_2 , ТОВ «Регіон» (а.с. 14-18), проте зазначена заява про звільнення не отримана відповідачами по справі (а.с. 15-18, 47).
Позовна заява ОСОБА_1 про припинення трудових правовідносин отримана відповідачем ТОВ «Шервуд 2008» (а.с.36,39) та одним із засновників ТОВ «Регіон»,  але питання при припинення з позивачем трудових правовідносин до теперішнього часу не вирішено.

За наведених обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. 
Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria», заява № 1365/07, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65))

Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки» (Beles and Others v. the Czech Republic, заява № 47273/99, § 50-51, 69); «Волчі проти Франції» (Walchli v. France, заява № 35787/03, § 29).

При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях «правової визначеності» та «належного здійснення правосуддя» як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey [ВП], заява № 8917/05, § 79 (в кінці); «Ефстатіу та та інші проти Греції» (Efstathiou and Others v. Greece, заява № 36998/02, § 24 (в кінці); «Ешим проти Туреччини» (Esim v. Turkey, заява № 59601/09, § 21).

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що він просив суд звільнити його з посади директора ТОВ «Шервуд 2008» з 03.01.2020 року на підставі частини 1 статті 38 КЗпП України за власним бажанням. (а.с. 4, зворот) 

Однак, відповідно до підпункту «в» пункту 11.3 розділу 11 Статуту ТОВ «Шервуд», затвердженого Загальними Зборами Учасників ТОВ «Шервуд 2008», протокол від 20.09.2016 року, до компетенції Загальних Зборів Учасників відноситься, крім іншого, призначення та відкликання Директора Товариства. (а.с. 9)

Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між ОСОБА_1   і ТОВ «Шервуд 2018», колегія суддів вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «Шервуд 2008» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. 

Визначення запропонованим чином способу захисту прав позивача судом не призводить до порушення диспозитивних засад цивільного судочинства, визначених статтею 13 ЦПК України, оскільки справа розглядається у межах заявлених ОСОБА_1 вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Крім того, ОСОБА_1 пред`явлено вимогу про зобов`язання Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу «Прізвище, ім`я та по-батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах із третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008».

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

У частині першій статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. 

В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

Враховуючи висновки апеляційного суду щодо задоволення позовних вимог про розірвання трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Шервуд 2008», апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити також позовну вимогу про зобов`язання Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу «Прізвище, ім`я та по-батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах із третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008».

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, рішення суду першої інстанції слід скасувати, постановивши нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом  справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 гривень (а.с. 1, 2), за подання апеляційної скарги - 2523,00  гривень (а.с. 61), що загалом становить 4204,60 гривень.

Задовольняючи апеляційну скаргу відповідача, апеляційний суд, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, ставок судового збору, передбачених статтею 4 ЗУ «Про судовий збір», вважає за необхідне стягнути з відповідачів ТОВ «Шервуд 2008», ТОВ «Регіон», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1401,53 гривень (4204,60 грн : 3) з кожного.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2020 року скасувати. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008», Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон», ОСОБА_2 , Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Припинити трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008» на підставі частини першої статті 38 КЗпП України.
Зобов`язати Шевченківську районну у місті Києві державну адміністрацію виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з розділу «Прізвище, ім`я та по-батькові, дата обрання осіб, які обираються до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах із третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» відомості про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шервуд 2008» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1401, 53 (одна тисяча чотириста одна) гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1401, 53 (одна тисяча чотириста одна)  гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1401, 53 (одна тисяча чотириста одна) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий               Я.В. Хейло    

Судді:               І.В. Кішкіна

О.О. Тимченко