ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року	Львів	Справа № 380/1792/20 пров. № А/857/11168/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Хітрень О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №380/1792/20 (суддя Кравців О.Р., час ухвалення 12 год. 22 хв., м. Львів, повне судове рішення складено 06 серпня 2020 року) за позовом фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,- 
ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року фізична особа – підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2020/00081 від 13.02.2020.
Рішенням від 29 липня 2020 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.
Визнав протиправною та скасував картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2020/00081 від 13.02.2020.
Стягнув на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ЄДРПОУ 43348711) судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі) грн. 00 коп.
Стягнув на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Держмитслужби (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ЄДРПОУ 43348711) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Галицька митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що під час митного оформлення декларантом товару заявлена країна походження EU (Європейський Союз) та застосовано преференцію по сплаті ввізного мита „410” – товари, що ввозяться на митну територію України та походять з країн ЄС (абз. 1 ч. 1 ст. 29 додатка 1-А ,,Тарифний графік України” до гл. 1 розділу IV ,,торгівля та питання, пов`язані з торгівлею” (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони)”, яка відображена у графі 36 митної декларації.
Проте Державна митна служба України направила на адресу Галицької митниці інформацію уповноваженого органу Республіки Польща, яка засвідчує, що експортер не підтвердив відповідність товару вимогам правил про преференційне походження визначеним у Протоколі 1 до Угоди. І, як наслідок, до такого товару преференційні ставки мита не можуть бути застосовані.
          З урахуванням практики перевірки документів про походження товарів та Пояснень комісії ЄС (2007/С 83/01 від 17.04.2017) для цілей застосування преференцій вважаються непридатними документи про походження, в тому числі сертифікат/декларація походження, що складена експортером, який експортував товари, походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС і в подальшому експортує такі товари.
А тому оскаржене рішення митного  органу у формі картки відмови є правомірним.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю та просить відмовити в її задоволенні.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 06.09.2018 між фірмою ,,Kalimera Mariusz Harbuz” (Польща) - продавець та ФОП ОСОБА_1 (Україна) - покупець укладено Контракт №3, відповідно до якого продавець продає, а покупець купує на умовах ІНКОТЕРМС 2000, далі – товар, згідно Специфікації, котра є невід`ємною частиною даного контракту. Продавець постачає покупцю товар окремими партіями. Назва, кількість, асортимент та ціна товару по кожній партії визначається згідно інвойсу, виданого продавцем /арк.спр.20-22/.
До вказаного контракту долучено документ, який підтверджує здійснення діяльності продавця.
Додатком №1 до Контракту №3 від 06.09.2018 є Специфікація закуповуваних товарів (додано переклад) /арк.спр.27-29/.
Згідно з додатком №2 до Контракту сторони домовилися, що загальна вартість контракту складає 1000000,00 Євро /арк.спр.30/.
08.02.2020 позивач придбав у продавця товари на підставі контракту №3 від 06.09.2018 вартістю 18232,63 PLN або 4273,54 Євро.
Вказана операція оформлена рахунком-фактурою №ЕХ/68/2020 від 08.02.2020 /арк.спр.13, 14-15/.
У вказаній фактурі зазначено, що експортер товарів, включених у цей документ, декларує, що за винятком випадків, коли це прямо зазначено, ці продукти мають європейське пільгове походження.
Факт здійснення перевезення підтверджено CMR /арк.спр.16,17/.
13.02.2020 позивач подав до митного оформлення митну декларацію №UA209140/2020/012601 від 13.02.2020, у якій код країни походження товарів вказано EU – Європейський Союз, застосовано преференцію, код звільнення від сплати ввізного мита ,,410” /арк.спр.57-60/.
До вказаної декларації долучено:
-          рахунок - фактуру №ЕХ/68/2020 від 08.02.2020;
-          автотранспортну накладну б/н від 11.02.2020;
-          калькуляцію транспортних витрат від 12.02.2020;
-          зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №3 від 06.09.2018;
-          заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів від 11.02.2020;
-          інформацію  про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом ,,єдиного вікна” з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №5159426 від 12.02.2020;
-          декларація-інвойс, складена експортером, якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро №ЕХ/68/2000 від 08.02.2020;
-          копія митної декларації країни відправлення №20PL3010Е0113150 від 11.02.2020.
За результатами здійснення митного контролю за МД №UA209140/2020/012601 від 13.02.2020 посадовими особами Галицької митниці Держмитслужби прийнято рішення про відмову в митному оформленні товарів з причин неможливості завершення митного оформлення, так як  преференційний режим не може бути застосовано у зв`язку з тим, що документ про походження визначається непридатним для застосування преференцій, оскільки Декларація-інвойс, складена експортером на партію товарів, походження яких не підтверджено митними органами країн ЄС.
У рядку ,,Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення” вказано: “подання нової МД без застосування преференції на товари”.
14.02.2020 позивач з метою розмитнити товар подав МД №UA209140/2020/012778 без застосування преференції, тобто сплатив ввізне мито за загальними ставками.
Проте вважаючи картку відмови протиправною, такою, що порушує його права, позивач звернувся до суду за їх захистом із позовом.
Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що позивач надав митному органу документи, за якими можна встановити країну походження товару, що дає право на застосування преференційних ставок мита, натомість суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Митний Кодекс України (далі – МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Згідно з ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.
Частиною 1 ст. 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.
Законом України №1678-VII від 16.09.2014    ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).
Відповідно до п. 1 ст. 16 протоколу 1 до Угоди про асоціацію товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: -          сертифікату перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у додатку III до Протоколу, або - у випадках, вказаних у статті 22 (1) Протоколу, - декларації інвойс, наданої експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.
Відповідно до ст. 22 вказаного Протоколу декларація інвойс може бути складена: (a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або (b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.
Судом встановлено, що на підтвердження походження товару ФОП ОСОБА_1 надав декларацію інвойс про походження товару №ЕХ/68/2020 від 08.02.2020, оскільки фактурна вартість партії товару не перевищувала 6000 Євро.
У вказаному документі зазначено: “Експортер товарів, включених у цей документ, декларує, що за винятком випадків, коли про це прямо зазначено, ці продукти мають європейське пільгове походження” /арк.спр.13, 14-15/. 
Статтею 43 МК передбачено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.
Відповідно до ст. 43 МК України, засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями (ч. 5), а декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару (ч. 6).
Частиною 9 ст. 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 44 МК України у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару, зокрема, на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені    Митним тарифом України.
Декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) Протоколу 1, може бути складена: UA/EU/P1/ua:
(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або 
(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро. 
Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу. 
Експортер, який складає декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. 
Складання декларації-інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншому комерційному документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту. Якщо декларація складена від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. 
Декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. 
Судом першої інстанції в повній мірі досліджено подані позивачем до декларації документи, зокрема, декларацію інвойс, та не встановлено, що така не відповідає зазначеним вище вимогам. У митній декларації позивач вказав країну походження товарів – Європейський Союз.
Крім того, з аналізу ч.1,3 та 5 ст. 33 ,,Перевірка підтверджень походження” розділу VI Протоколу І Угоди  колегія суддів вбачає, що подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу. Перевірка має бути здійснена митними органами країни експорту. Результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України, і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.
Частиною 1 статті 45 МК України також передбачено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
З матеріалів справи судами встановлено, що підставою для прийняття рішення у вигляді картки відмови послужив лист від 11.02.2020 Державної митної служби України №16-4/16-01-01/7.4/72, у якому викладено інформацію уповноваженого органу Республіки Польща, наданого листом від 26.11.2019 №0601-IGC.4331.55.2019.KD, щодо не підтвердження преференційного походження товару, зазначеного у деклараціях-інвойсах від №ЕХ/69/2019, №ЕХ/126/2019, №ЕХ/142/2019, тобто про не підтвердження експортером відповідності товару вимогам правил про преференційне походження, визначеним у Протоколі 1 до Угоди, та, як наслідок, неможливість застосування преференційних ставок. 
Проте колегія суддів звертає увагу на те, що позивач при митному оформленні товару подав декларацію-інвойс за №ЕХ/68/2019, тобто іншу, ніж ті, що вказані у листі від 26.11.2019, а відповідач не надав доказів, що товари у деклараціях інвойсах №ЕХ/69/2019, №ЕХ/126/2019, №ЕХ/142/2019 є аналогічними тим, що вказані позивачем у декларації-інвойсі №ЕХ/68/2019 від 08.02.2020.
А тому наведена у листі інформація не може слугувати доказом недостовірності даних, зазначених у поданих позивачем документах при здійсненні митного оформлення партії товару, які посвідчують походження товару. 
Також, згідно з листом від 03 березня 2017 року № 5466/7/99-99-19-03-17 ,,Про здійснення верифікації (перевірки достовірності) документів про походження товару з країн Європейського Союзу” ДФС України роз`яснило, що до обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про походження товару відносяться, наприклад, такі випадки: проставлений в сертифікаті відбиток печатки посадової особи митниці країни ЄС відсутній в зразках відбитків печаток, доведених до митниць ДФС; сертифікат або декларація інвойс не підписані експортером (за винятком декларацій інвойсів, складених затвердженими експортерами); структура номера авторизації затвердженого експортера не відповідає структурі номера, доведеного до митниць ДФС; в графі 11 сертифіката відсутній підпис та/або дата видачі (дата може бути проставлена окремо та/або міститися у відбитку печатки митниці країни ЄС, у разі якщо це передбачено доведеним до митниць ДФС зразком відбитку печатки); маркування на продукції/пакувальній тарі або на інших супровідних документах свідчить про інше походження товару ніж зазначено в документі про походження товару; код товарної номенклатури (на рівні перших чотирьох знаків), зазначений у документі про походження товару або в комерційних/товаросупровідних документах, відрізняється від коду, задекларованого в митній декларації, за умови зміни правила походження до товару; дата декларування експортером відомостей про країну походження товару в графі 12 сертифіката пізніше дати видачі сертифіката, зазначеної у графі 11 цього сертифіката; до сертифіката внесені виправлення/дописування, які не засвідчені відбитком печатки митниці країни ЄС (виправлення/дописування можуть бути засвідчені відбитком печатки митниці країни ЄС, який відрізняється від відбитка печатки, проставленого у графі 11 цього сертифіката).
Водночас у матеріалах справи відсутні докази підтвердження сумнівів у достовірності поданих документів, статусі походження відповідних товарів, а контролюючим органом не здійснювалось жодних дій з метою перевірки необхідних даних, не надсилалось запитів про надання відповідних доказів чи інформації щодо документів, на підставі яких здійснювалось ввезення товару 13.02.2020.
Згідно з ч. 1    ст. 45 МК України, за наявності будь-яких сумнівів щодо країни походження товару, саме на відповідача покладається обов`язок звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.
Натомість Галицька митниця Держмитслужби не вжила будь-яких заходів щодо перевірки вказаних документів, не зважаючи на те, що згідно з листом ДФС від 28.12.2018 № 40584/7/99-99-19-04-17 визнанню непридатними документів про походження товарів передує здійснення верифікації (перевірка достовірності).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача при прийнятті спірної Картки відмови в митному оформленні товару із застосуванням преференційного режиму оподаткування, були відсутні підстави для сумніву з приводу дійсності декларації-інвойсу №ЕХ/68/2000 від 08.02.2020 чи достовірності відомостей, які містяться в ній.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 30 вересня 2019 року № UA205100/2019/00797 та наявності підстав для її скасування, а відтак, і задоволення позову.
Наведені вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги. 
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.     
Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі №380/1792/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 04.12.2020.