Справа № 2-717/11                                 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В. 
Провадження № 22-ц/811/844/20                 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н. О. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.
секретаря: Сеньків Х.І.
з участю: представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 05 лютого 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову приватного виконавця Пиць А.А. про відкриття виконавчого провадження.
В обґрунтування скарги покликається на те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича від 19 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59369989 на виконання виконавчого листа № 2-717/11, виданого 23.01.2012 року Сокальським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 514 974, 36 грн. Вподальшому стягувача, Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», замінено на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк». Рішення суду набрало законної сили 01 грудня 2011 року, відтак річний строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання минув, відтак приватний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження. Стверджує, що приватний виконавець Пиць А.А., в порушення вимог закону, не надіслав боржнику постанову про відкриття виконавчого провадження. З наведених підстав просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59369989 від 19 червня 2019 року на виконання виконавчого листа № 2-717/11, виданого 23.01.2012 року Сокальським районним судом Львівської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 514 974, 36 грн. 
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 05 лютого 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця Андрія Андрійовича понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт стверджує, що з копії довіреності, долученої до заяви про відкриття виконавчого провадження, не вбачається, що така довіреність підписана уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Кадировим В.В. та містить печатку, оскільки на копії довіреності міститься відтиск печатки Львівського відділення ПАТ «Дельта Банк», що суперечить нормам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який не передбачає права уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на передоручення своїх повноважень іншим особам, в тому числі, і на передоручення права звертатися до приватного виконавця. Таким чином повноваження особи, яка підписала заяву про відкриття виконавчого провадження не підтверджені належним документом, відтак повинна бути повернута приватним виконавцем. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити повністю. 
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника  ОСОБА_1  – ОСОБА_2  щодо задоволення апеляційної скарги,дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а скаржником не доведено порушення приватним виконавцем Пиць А.А. вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 19 червня 2019 року та не встановлено підстав для її скасування. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусова стадія виконання рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямоване на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 01 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 514 974 грн. 36 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1700 грн. та 120 грн. судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Судове рішення набрало законної сили 01 грудня 2011 року.
На виконання рішення суду Сокальським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 2-717/11 від 23 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 514 974 грн. 36 коп. зі строком пред`явлення виконавчого листа до 01 грудня 2012 року (т. 1 а.с 198), виконавчий лист № 2-717/11 від 23 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 120 грн. судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи зі строком пред`явлення виконавчого листа до 01 грудня 2012 року (т. 1 а.с. 199) та виконавчий лист № 2-717/11 від 23 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1700 грн. зі строком пред`явлення виконавчого листа до 01 грудня 2012 року (т. 1 а.с. 199) . 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції чинній на момент ухвалення рішення суду) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Статтею 22 Закону України № 606-XIV визначено строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України № 606-XIV строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України № 606-XIV).
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України № 606-XIV у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2018 року у справі № 727/1256/16-ц, аналізуючи положення статей 22, 23, 47 Закону України № 606-XIV, дійшла висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється, а повернення стягувачу виконавчого документа не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання.
Таким чином, виконавчі листи № 2-717/11 від 23 січня 2012 року, видані Сокальським районним судом Львівської області були пред`явлені до виконання, у зв`язку з чим відділом державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції відкрито виконавчі провадження № 3733806, 37133651 та 37133969. 
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 28 травня 2013 року замінено стягувача, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», його правонаступником, Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» у всіх вищезазначених виконавчих провадженнях.
З долученої до матеріалів справи копії виконавчого листа № 2-717/11 від 23 січня 2012 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 514 974 грн. 36 коп. вбачається, що такий неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу.
Річний строк для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлюється з дня повернення такого документа і перебіг строку починається заново.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 у справі № 826/27905/15.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.
Відповідно до п. 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Частина 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачає, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 25 січня 2017 року підтверджується, що виконавчий лист № 2-717/11 від 23 січня 2012 року, виданий Сокальським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 514 974 грн. 36 коп. повернуто ПАТ «Дельта Банк» без виконання, а відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що стягувач міг повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом трьох років.
Повернення виконавчого листа стягувачу не позбавляє його права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. про відкриття виконавчого провадження від 19 червня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59369989 з виконання виконавчого листа № 2-717/11 від 23 січня 2012 року, виданого Сокальським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 514 974 грн. 36 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. 
Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана ОСОБА_3 19 червня 2019 року та отримана нею 03 липня 2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 7905309369570 (т. 2 а.с. 177). 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиця А.А. про відкриття виконавчого провадження № 59369989 від 19 червня 2019 року є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, відтак відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 .
Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про те, що заява про відкриття виконавчого провадження підписана особою, яка не має відповідних повноважень на її підписання, оскільки Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачено право уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на передоручення своїх повноважень іншим особам, та вважає, що такі не заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIIIповноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.
Із заяви про відкриття виконавчого провадження від 05 червня 2019 року вбачається, що така підписана представником ПАТ «Дельта Банк» Ніштуком Т.Я. (т. 2 а.с. 7-8).
В матеріалах справи наявна копія довіреності від 21 травня 2019 року, якою Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, який діє на підставі рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.12.2015 р., № 619 від 20.02.2017 року та Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважує Ніштука Тараса Ярославовича представляти інтереси довірителя, в тому числі, в органах держаної виконавчої служби та приватних виконавців, за винятком права подання до органів Державної виконавчої служби та приватного виконавця заяв про закінчення виконавчого провадження та/або повернення виконавчого документа стягувачу. Ця довіреність видана без права передоручення третім особам та втрачає чинність в момент припинення трудових відносин повіреного з довірителем або 02 липня 2019 року (в залежності від того, яка подія відбудеться раніше). (т.2 а.с. 11).
Отже, на момент підписання заяви про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_6 був належним представником і був наділений повноваженнями підписувати заяву про відкриття виконавчого провадження від імені довірителя, оскільки таке передбачено довіреністю, в якій відсутні обмеження на вчинення зазначених дій.
Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.
Статтю 452 ЦПК України передбачає, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. 
Відповідно до договору про надання правової допомоги № 6 від 11 січня 2020 року, Адвокатське бюро «ВІТАЛІЯ РЕПАКА» в особі керуючого Репака Віталія Валерійовича зобов`язується надавати приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Пиць Андрію Андрійовичу необхідну правову допомогу у справі № 2-717/11 за скаргою ОСОБА_3 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження (т. 2 а.с. 53). 
Рахунком № 2 за правничі послуги, що надані на підставі Договору про надання правової допомоги № 6 від 11 січня 2020 року підтверджується, що Адвокатським бюро надано клієнту наступні правничі послуги: підготовка та складання відзиву на апеляційну скаргу – 7 годин, що становить до оплати 7000 грн., аналіз та вивчення судової практики для підготовки відзиву на апеляційну скаргу – 3 години, що становить до оплати 3000 грн., відтак загальний розмір гонорару за надання правової допомоги складає 10 000 грн. (т. 2 а.с. 164).
Приватним виконавцем Пицем Андрієм Андрійовичем оплачено зазначені правничі послуги в розмірі 10 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2124 від 22.05.2020 року (т. 2 а.с. 165).
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про залишення без змін ухвали суду першої інстанції, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 , судові витрати пов`язані з розглядом скарги необхідно покласти на заявника.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 – залишити без задоволення.
Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 05 лютого 2020 року – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000.00 грн. витрат за надання правничої допомоги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 15.10.2020 року.

Головуючий: Шеремета Н. О. 

Судді: Крайник Н. П. 

Цяцяк Р. П.