Ухвала
 
12 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 757/54519/18-ц
провадження № 61-12351ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фірма Київздравреконструкція» на постанову Київського апеляційного суду від 
21 липня 2020 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фірма Київзравреконструкція» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування майнової шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 
2019 року позов Приватного акціонерного товариства «Фірма Київздравреконструкція» (далі - ПрАТ «Фірма Київздравреконструкція») задоволено. 
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Фірма Київздравреконструкція» на відшкодування майнової шкоди 42 508,38 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група») задоволено.
 
Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
У червні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «Фірма Київздравреконструкція» у якій заявник просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року та залишити в силі заочне рішення Печерського районного суду від 27 серпня 2019 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема суд ухвалив судове рішення без урахування висновків викладених у постановах Верховного Суду: 
 
1) від 04 липня 2019 року у справі 175/2307/14-ц, від 12 лютого 2020 року у справі № 241/1928/16-ц, від 02 квітня 2020 року у справі № 2027/12970/12 (щодо застосування положень частини першої статті 352 та пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, без урахування викладених у зазначених справах висновків Верховного Суду);
 
2) від 26 червня 2018 року у справі № 546/1889/16-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 564/160/16-ц, від 25 липня 2018 року у справі № 165/534/16-ц, від 
21 листопада 2018 року у справі № 753/12832/15-ц (щодо незастосування частини третьої статті 631 ЦК України всупереч викладених у зазначених справах висновків Верховного Суду); 
 
3) від 17 січня 2020 року у справі № 686/19649/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 296/2085/17, від 03 грудня 2018 року у справі № 715/1586/17, від 
28 лютого 2018 року у справі № 759/4049/16-ц, від 21 серпня 2018 року у справі № 219/2278/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 654/4218/15-ц, від 
27 лютого 2019 року у справі № 902/1142/17, від 15 червня 2018 року у справі 
№ 911/3511/16, від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17 (щодо незастосування положень статей 1172, 1187 ЦК України всупереч викладених у зазначених справах висновків Верховного Суду) .
 
Касаційна скарга також містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а», «б», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи (справа № 910/6636/18 за позовом ПрАТ «СК «Українська страхова група» до ПрАТ «Фірма Київздравреконструкція», третя особа - 
ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди), та, що зазначена справа становить виняткове значення для заявника. 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Ціна позову у даній справі становить 42 058,38 грн та станом на 01 січня 
2020 року не перевищує старозмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00).
 
Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону. 
 
Перевіряючи доводи касаційної скарги про те, що справа має виняткове значення для заявника, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. заявник не навів переконливих доводів, які б свідчили про те, що справа має для нього виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для висновку про відкриття касаційного провадження у малозначній справі на підстав підпункту «в» частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Наведені заявником підстави для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 та підпункту «а» частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, що суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення без урахування висновків викладених у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2018 року у справі № 546/1889/16-ц, від 11 липня 2018 року у справі 
№ 564/160/16-ц, від 25 липня 2018 року у справі № 165/534/16-ц, від 
21 листопада 2018 року у справі № 753/12832/15-ц (щодо незастосування частини третьої статті 631 ЦК України всупереч зазначених висновків Верховного Суду); від 17 січня 2020 року у справі № 686/19649/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 296/2085/17, від 03 грудня 2018 року у справі 
№ 715/1586/17, від 28 лютого 2018 року у справі № 759/4049/16-ц, від 21 серпня 2018 року у справі № 219/2278/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі 
№ 654/4218/15-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 902/1142/17, від 15 червня 2018 року у справі № 911/3511/16, від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17 (щодо незастосування положень статей 1172, 1187 ЦК України всупереч зазначених висновків Верховного Суду) є неспроможними, оскільки у даній справі суди не застосували, зазначених заявником, норм матеріального права, що свідчить про відсутність їх неоднакового застосування та помилкове неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду щодо їх правильного застосування.
 
Однак, наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, в частині неврахування апеляційним судом правових висновків Верховного Суду від 
04 липня 2019 року у справі 175/2307/14-ц, від 12 лютого 2020 року у справі 
№ 241/1928/16-ц, від 02 квітня 2020 року у справі № 2027/12970/12 щодо застосування положень частини першої статті 352 та пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, та підпунктом «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи - 
№ 910/6636/18), а тому, не дивлячись на те, що ціна позову у справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскаржуване у ній судове рішення підлягає перегляду в касаційному порядку на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду) та підпунктів «а» (справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики), «б» (заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Фірма Київзравреконструкція» до ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Фірма Київздравреконструкція» на постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року.
 
Витребувати з Печерського районного суду м. Києва цивільну справу 
№ 757/54519/18.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 10 листопада 2020 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	Г. І. Усик     І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак