ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" жовтня 2020 р.           Справа№ 925/490/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
 
 при секретарі судового засідання Найченко А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Черкаської міської ради 
на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.07.2020 
у справі № 925/490/20 (суддя Довгань К.І.)
за позовом Черкаської міської ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку «Ніка» 
про стягнення 703 850,32 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Черкаська міська рада (далі також - позивач) звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку «Ніка» (далі - ТОВ «Центр відпочинку «Ніка», відповідач) про стягнення 703  850,32 грн, з яких  684 739,77 грн основного боргу та 19  110,55 грн пені, посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди землі від 06.08.2008 в частині повного та своєчасного розрахунку за користування земельними ділянками у період з 01.10.2017 по 15.08.2019.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 15.07.2020 у справі № 925/490/20 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» заборгованість за договором оренди землі в сумі 9  824,10  грн та 2  102,00 грн судового збору; в  решті позову відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з того, що договір оренди землі від 06.08.2008 було розірвано рішенням Черкаської міської ради від 11.10.2017 № 2-2444 за взаємною згодою сторін; з моменту прийняття позивачем, як орендодавцем, даного рішення укладений сторонами  договір припинив свою дію, а відтак Черкаська міська рада не має права вимагати сплати орендної плати на умовах цього договору з зазначеної дати; позивачем не наведено норми чинного законодавства або положення договору, які б встановлювали обов`язок орендаря та орендодавця після припинення договору оренди землі повернути земельні ділянки саме у спосіб підписання акта приймання-передачі; позивач, як власник земельної ділянки, мав право звернутися до уповноваженого органу з питань державної реєстрації щодо державної реєстрації припинення права оренди, однак скористався цим правом лише 16.08.2019.
Водночас, у зв`язку з  тим, що відповідач не сплачував орендну плату з 01.10.2017, а договір було припинено 11.10.2017, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо сплати орендної плати у вказаний період, а тому в цій частині позовні вимоги визнав обґрунтованими.
Не погодившись із вищезазначеним рішенням, Черкаська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в стягненні заборгованості та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним та необґрунтованим, прийнятим за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим викладені у рішенні висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилався на те, що норма статті 34 Закону України «Про оренду землі» є імперативною, саме орендар має вжити всі необхідні дії для виконання обов`язку з повернення земельної ділянки з оренди у зв`язку з припиненням договору оренди землі в силу закону, зокрема, скласти проект акту прийому-передачі земельної ділянки з оренди;  станом на день подання позову відповідачем не виконано ані умови п. 4 рішення Черкаської міської ради від 11.10.2017 № 2-2444, яким зобов`язано ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» протягом 10 днів передати за актом приймання-передачі земельні ділянки, ані умови п. 21 договору оренди, яким встановлено обов`язок орендаря після припинення дії договору повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
При цьому, апелянт вказував на те, що закон пов`язує момент виникнення права оренди земельних ділянок державної та комунальної власності саме з його державною реєстрацією, а відтак, і факт припинення такого права виникає з моменту його державної реєстрації; припинення права оренди ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» зареєстровано 16.08.2019, що не було враховано судом першої інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.07.2020 у справі № 925/490/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 07.10.2020, встановлено ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу. 
Відповідач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач наголошував на тому, що договір оренди є розірваним з дати прийняття позивачем, як орендодавцем земельної ділянки, рішення від 11.10.2017, а відтак, у відповідача відсутні правові підстави для сплати орендної плати за розірваним договором; безпідставними є твердження апелянта про припинення права користування землею лише після проведення державної реєстрації припинення відповідачу права користування земельними ділянками (16.08.2019), оскільки саме позивач, як власник земельної ділянки, на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації; виконавчий орган міської ради, що уповноважений проводити державну реєстрацію набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав, з незрозумілих причин здійснив реєстрацію припинення права користування за відповідачем лише 16.08.2019, в той час як правовідносини між сторонами припинились 11.10.2017; позивачем не зазначено якими саме нормами чинного законодавства або положеннями договору встановлено обов`язок орендаря та орендодавця після припинення договору оренди землі повернути земельні ділянки саме у спосіб підписання акту приймання-передачі.
Також відповідач вказував на те, що станом на момент прийняття Черкаською міською радою рішення від 11.10.2017 земельні ділянки були вільними від забудови та повернуті відповідачем позивачеві у стані не гіршому порівняно з тим, у якому вони передавались в оренду, що вбачається зі змісту вказаного рішення позивача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2020 у розгляді даної справи оголошено перерву на 21.10.2020.
У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечили, вважають її безпідставною та необґрунтованою, у зв`язку з чим просили суд апеляційної інстанції відмовити в її задоволенні, а судове рішення залишити без змін. 
21.10.2020 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного перегляду у даній справі є рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог на суму 694  026,22  грн.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи,    рішенням Черкаської міської ради від 29.07.2008 № 4-629 ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» надані в оренду терміном на 49 років (без права передачі в суборенду) земельні ділянки загальною площею 10749 кв.м, які знаходяться у м.  Черкаси по вул. Благовісній/пров. Котовського (нова назва -вул. Івана Ґонти), під розташування та подальшу експлуатацію гриль-ресторану та кемпінгу за рахунок земель Черкаської міської ради.
За основним цільовим призначенням земельні ділянки віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови.
За функціональним використанням земельні ділянки віднесено: на період будівництва - до категорії земель, зайнятих поточним та     віднесених під майбутнє будівництво; після   завершення   будівництва  -  до   категорії земель комерційного використання. 
06.08.2008 між Черкаською міською радою (у тексті договору - орендодавець) та ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» (у тексті договору - орендар) було укладено договір оренди вказаних земельних ділянок, який зареєстрований у Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 12.09.2008 за № 040877500244 (далі - договір).
Згідно з п. 1 договору орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 29.07.2008 № 4-629 передає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки, які за цільовим призначенням відносяться до  категорії земель житлової та громадської забудови, що знаходяться  по вул. Благовісній/пров. Котовського.
Відповідно до п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельних ділянок згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки становить:
-          земельної ділянки площею 6619 кв.м на період нормативного терміну будівництва об`єкта - 216243, 00 грн;
-          земельної ділянки  площею   6619  кв.м   комерційного  використання  - 1  081  280,00 грн;
-          земельної ділянки площею 4130 кв.м на період нормативного терміну будівництва об`єкта - 134  927,00 грн;
-          земельної ділянки площею 4130 кв.м комерційного використання - 674677,00 грн.
Пунктом 9 договору визначено, що річна орендна плата за користування земельними ділянками встановлюється:
-          земельної ділянки площею 6619 кв.м на нормативний термін будівництва об`єкту, але не пізніше вводу об`єкту в експлуатацію - у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення цього договору становить 6487,00 грн;
-          земельної ділянки площею 6619 кв.м. комерційного використання - у розмірі 7% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення цього договору становить 75  690,00 грн;
- земельної ділянки площею 4130,00 кв.м на нормативний термін будівництва об`єкту (не більше ніж на два роки), але не пізніше вводу об`єкту в експлуатацію - у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення цього договору становить 4  048,00 грн;
- земельної ділянки площею 4  130,00 кв.м комерційного використання - у розмірі 7% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення цього Договору становить 47  227,00 грн.
Згідно з п. 11 договору орендна плата за землю вноситься орендарем щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним.
Пунктом 13 договору передбачено, що в разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів орендної плати, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.
Відповідно до п. 14 договору за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку. 
12.09.2008 позивачем передано, а відповідачем прийнято у строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 10749 кв.м під розташування та подальшу експлуатацію гриль-ресторану та кемпінгу по вул.  Благовісній/пров.  Котовського, що підтверджується актом приймання-передачі земельних ділянок від 12.09.2008.
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 № 489 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 за №1647/29777) було затверджено новий Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, який набув чинності та застосовується з 01.01.2017.
Додатком 1 до цього Порядку передбачено застосування коефіцієнтів, які характеризують функціональне використання земельної ділянки.
Так, відповідно до витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, зроблених Управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області (з урахуванням зазначеного Порядку):
-          грошова оцінка земельної ділянки площею 6619 кв.м земель громадської забудови з кодом 03.08 (для будівництва і обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування) становить 7 821 473,73 грн.
-          грошова оцінка земельної ділянки площею 4130 кв.м земель громадської забудови з кодом 03.08 (для будівництва і обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування) становить 4 360 412,70 грн.
Таким чином, з 01 січня 2017 року розмір орендної плати становив 30454,71 грн у місяць ((7 821 473,73 х 3% : 12) + (4 360 412, 70 х 3% : 12) = 30454,71).
Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2017 відповідач звернувся до позивача із заявою (вх. №12366-з) щодо припинення права користування земельними ділянками загальною площею 10749 кв.м по вул. Благовісній/пров.  Котовського за згодою сторін.
11.10.2017 Черкаською міською радою прийнято рішення № 2-2444 «Про припинення Товариству з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку «Ніка» права користування земельними ділянками по вул. Благовісній/пров. Котовського», яким вирішено, зокрема, припинити ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» право користування земельними ділянками загальною площею 10749 кв.м, договір оренди землі від 06.08.2008 розірвано за взаємною згодою сторін, земельні ділянки віднесено до земель не наданих у власність чи користування, зобов`язано відповідача протягом десяти днів з дати прийняття рішення передати за актом приймання-передачі вищезазначені земельні ділянки.
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 у справі № 823/1871/17 за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» про стягнення боргу вирішено стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди землі від 06.08.2008 у розмірі 261 438,15 грн за період з січня по вересень 2017 року включно.
З витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 178401610, № 178403795 від 22.08.2019 вбачається, що припинення права оренди ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» земельної ділянки по вул. Благовісній/вул. Івана Ґонти загальною площею 1,0749 га (включаючи земельну ділянку площею 0,4130 га, кадастр.№7110136700:04:003:0037 та земельну ділянку площею 0,6619 га, кадастр.№ 7110136700:04:003:0036) зареєстровано 16.08.2019.
Посилаючись на те, що відповідач не здійснив оплату нарахованої за період з 01.10.2017 по 15.08.2019 орендної плати за договором оренди землі від 06.08.2008, позивач звернувся за даним позовом до суду.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.
Статтею 11 Цивільного кодексу України  (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами у даній справі, колегія суддів зазначає, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди (найму), за яким, відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. 
До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною 1 статті 2 вказаного Закону визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 761, ч. 1 ст. 762 ЦК України право передання майна у найм має власник речі, або особа, якій належать майнові права. За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Як вбачається з матеріалів справи, земельні ділянки, що є предметом вказаного договору оренди належить до комунальної власності.
Згідно зі ст. 287 ГК України орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.
Пунктами 1, 4 статті 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.
Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).
Частиною 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ст. 763 ЦК України).
Частиною 2 статті 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. 
Згідно з ч. 3 даної норми, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Як було зазначено вище, рішенням Черкаської міської ради від 11.10.2017 № 2-2444 «Про припинення ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» права користування земельними ділянками по вул. Благовісній/пров. Котовського» розірвано договір оренди землі від 06.08.2008, що зареєстрований в Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12.09.2008 за №040877500244 - за взаємною згодою сторін.
За приписами ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Пунктом 21 договору визначено умови повернення земельної ділянки, а саме, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. У випадку, коли з вини орендаря земельна ділянка буде деградована, виснажена, що призведе до погіршення її якості, у тому числі техногенного забруднення, орендар у встановленому законодавством порядку відшкодовує збитки. 
При цьому, доводи апелянта про те, що відповідачем не було повернуто земельних ділянок з оренди з посиланням на відсутність відповідного акта приймання-передачі, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що ані умовами договору, ані нормами чинного законодавства (Земельного кодексу України,  Закону України «Про оренду землі»), які регулюють передачу в користування земельних ділянок, не встановлено обов`язку орендаря та орендодавця після припинення договору оренди землі повернути земельні ділянки саме у спосіб підписання акту приймання-передачі. 
Крім того, акт приймання-передачі земельної ділянки може свідчити лише про фіксацію факту повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю, при цьому, як стверджує відповідач та не спростовує позивач, після закінчення строку дії договору, тобто після 11.10.2017 відповідачем спірні земельні ділянки не використовувались.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 22.03.18 у справі №920/929/16.
Водночас, суд апеляційної інстанції враховує, що п. 4 рішення  Черкаської міської ради від 11.10.2017 № 2-2444 було зобов`язано відповідача протягом десяти днів з дати прийняття рішення передати за актом приймання-передачі вищезазначені земельні ділянки.
Однак, на переконання колегії суддів, невиконання відповідачем зазначеного зобов`язання не спростовує правильність висновку суду про те, що у відповідності до вказаного рішення  Черкаської міської ради договір оренди землі від 06.08.2008 було розірвано за взаємною згодою сторін 11.10.2017, у зв`язку з чим позивач не має права вимагати сплати орендної плати на умовах даного договору з цієї дати.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що наслідки невиконання орендарем обов`язку щодо повернення орендодавцеві земельної ділянки передбачені ч.  2 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої у разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
Посилання представника позивача на пп.  д) п. 31 договору суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.
Так, відповідно до зазначеної умови договору орендар зобов`язаний не менше ніж за 90 днів до закінчення терміну дії договору звернутись до орендодавця з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки без зміни цільового призначення (в разі зацікавленості в поновленні договору оренди). Ненадходження такого клопотання у вказаний термін є рівноцінним відмові орендаря від продовження договору оренди. В цьому разі (орендар зобов`язаний у місячний термін з дня закінчення дії договору привести земельну ділянку у придатний для використання стан (демонтувати будівлі, спланувати територію і т.п.). При цьому орендна плата за земельну ділянку вноситься за весь час фактичного використання земельної ділянки до моменту передачі її по акту прийому-передачі орендодавцю в належному стані.
Тобто, наведеним положенням договору регулюються правовідносини сторін щодо можливості поновлення строку дії договору на підставі звернення орендаря не менше ніж за 90 днів до закінчення строку його дії з відповідним клопотанням та наслідки, що настають у разі, якщо орендар таким правом не скористається.
Однак, у даному випадку має місце розірвання договору до закінчення строку його дії за взаємною згодою сторін, що виключає можливість застосування пп.  д) п. 31 договору до спірних правовідносин.
При цьому, умови повернення земельної ділянки, які погоджені сторонами у п.п. 21-25 договору та порядок сплати орендної плати, встановлений у п.п. 9-14 договору, не передбачають внесення орендарем орендної плати за земельну ділянку за час фактичного її використання до моменту передачі її по акту прийому-передачі орендодавцю в належному стані.
Посилання позивача на проведення державної реєстрації припинення права оренди на земельні ділянки за відповідачем 16.08.2019, у зв`язку з чим позивач вважав, що саме до цієї дати ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» зобов`язане було сплачувати орендну плату за договором, правомірно відхилено місцевим господарським судом, виходячи з наступного.
Відповідно до абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.
Отже, власник земельної ділянки має право звернутися до уповноваженого органу з питань державної реєстрації щодо державної реєстрації припинення права. 
Однак, позивач скористався цим правом лише 16.08.2019, не навівши ані під час розгляду справи місцевим господарським судом, ані під час апеляційного провадження у справі причин, які перешкоджали йому з дати прийняття ним рішення від 11.10.2017 № 2-2444  звернутися із відповідною заявою про реєстрацією  припинення права оренди на земельні ділянки за ТОВ «Центр відпочинку «Ніка».
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача за договором оренди землі орендної плати за період з 11.10.2017 по 15.08.2019.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем. 
Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором за період з 11.10.2017 по 15.08.2019 та нарахованої на неї пені.
Відповідно до частини 1  статті 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги законодавства,  колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову Черкаської міської ради до ТОВ «Центр відпочинку «Ніка» про стягнення 694  026,22  грн.
Згідно зі  статтею 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 15.07.2020 у справі № 925/490/20 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Черкаської міської ради має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі  статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 15.07.2020 у справі № 925/490/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 15.07.2020 у справі №925/490/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 925/490/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
          Повний текст постанови складено  26.10.2020.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз