П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/5206/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черноліхов С.В.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
29 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Совгири Д. І.  Матохнюка Д.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ткач В.В.,
представника позивача - Мамедова А.В.,
представника відповідача - Чернюк О.В.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "ЖЕРМ" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними дій, вчинення дій, 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2020 року Приватне підприємство "ЖЕРМ" звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Житомирській області щодо невизнання податкової звітності за 2020 рік, відмови у підтвердженні статусу платника єдиного податку 4 групи і анулювання такого статусу, а також зобов`язати відповідача поновити статус платника єдиного податку 4 групи з 01 січня 2020 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Приватне підприємство "ЖЕРМ" перебуває а обліку Головного управління ДПС у Житомирській області як платник єдиного податку четвертої групи.
Позивачем до Хорошівської ДПІ Коростенського управління Головного управління ДПС у Житомирській області було подано звітні податкові декларації від 13 лютого 2020 року №9023643433, № 9024049082, № 9024407307, від 17 лютого 2020 року № 9027651455, №9027656785, від 18 лютого 2020 року № 9028057597, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18 лютого 2020 року № 9028688061.
Вказана звітність була прийнята контролюючим органом, про що свідчать відповідні квитанції.
Також позивачем було подано звітну податкову декларацію № 9028053698 від 18 лютого 2020 року, якою задекларовано 103,6444 га земельної ділянки.
У листі від 03 березня 2020 року відповідачем повідомлено позивача про відмову у прийнятті вказаної декларації, оскільки в ній у статті 9 "код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ" зазначено код Потіївської сільської ради Радомишльського району.
Врахувавши наведені обставини Підприємство 03 березня 2020 року подало податкову декларацію № 9040953509 до Малинського управління Радомишльської ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області.
Однак, у своєму листі № 2940/6/06-30-52-04-20 від 18 березня 2020 року відповідач повідомив позивача про те, що подані декларації від 13 лютого 2020 року № 9023643433, №9024049082, № 9024407307, від 17 лютого 2020 року № 9027651455, № 9027656785, від 18 лютого 2020 року № 9028057597 та розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва від 18 лютого 2020 року № 9028688061 прийняті з відміткою "історія подання" та відповідно до абзацу 5 пункту 299.10 статті 299 ПК України, ПП "ЖЕРМ" виключено з реєстру платників єдиного податку четвертої групи на 2020 рік.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункт 299.10 статті 299 Податкового кодексу) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункт 291.5 статті 291 Податкового кодексу), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, не може бути або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року №71 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).
Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.
Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Таким чином, із змісту наведених норм слідує, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки;
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Водночас підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 Податкового кодексу України передбачень, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу;
У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Наведеними правовими нормами наведений вичерпний перелік підстав для анулювання статусу платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі неподання податкової звітності, передбаченої підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Із матеріалів справи слідує, що Підприємство подало звітну податкову декларацію №9028053698 від 18 лютого 2020 року до Хорошівської ДПІ Коростенського управління Головного управління ДПС у Житомирській області. Оскільки задекларовані у ній земельні ділянки знаходяться на території Потіївської сільської ради Радомишльського району, тому вказана декларація повинна була подаватися до Малинського управління Радомишльської ДПІ ГУ ДПС у Житомирській області, що і було зроблено позивачем, однак пізніше - 03 березня 2020 року. Фактично, підстава неприйняття звітної податкової декларації № 9028053698 від 18 лютого 2020 року полягає у її поданні не до того контролюючого органу, тоді як стаття 9 "код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ" зазначена вірно.
Колегія суддів наголошує, що Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункт 299.10 статті 299 ПК України) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункт 291.5 статті 291 ПК України), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункті 298.8.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України не може бути або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.
Матеріалами справи підтверджується, що платником податку були вчинені дії з метою відправлення контролюючому органу пакету документів, передбаченого підпунктом 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України в межах строку, встановленого цією нормою, однак помилково не до того контролюючого органу. Ця помилка була виправлена 03 березня 2020 року шляхом подання нової звітної декларації № 9040953509.
За змістом внесених з 01 січня 2015 року у Податковий кодекс України змін, окрему четверту групу єдиного податку створено замість фіксованого сільськогосподарського податку і основною умовою для набуття сільськогосподарським підприємством статусу платника єдиного податку є наявність частки сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) період, що дорівнює або перевищує 75 %, а не необхідність встигнути до 20 лютого подати пакет документів.
Відповідно до пунктів 299.1, 299.2 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (пункт 299.10 статті 299 Податкового кодексу) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (пункт 291.5 статті 291 Податкового кодексу), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, не може бути або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі №814/1394/15.
Крім того, наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені статтею 120 Податкового кодексу України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Повноваження контролюючого органу не визнавати податкову звітність податковою декларацією передбачені пунктом 48.7 статті 48 Податкового кодексу України, а саме: податкова звітність не визнається податковою декларацією у разі порушення будь-якої норми статті 48 Податкового кодексу України. Зокрема, це відсутність обов`язкових реквізитів: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; місцезнаходження (місце проживання) платника податків тощо.
Відповідно до пунктів 49.8-49.11 статті 49 Податкового кодексу України, прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.
Відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від`ємного значення об`єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов`язань тощо) забороняється.
У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48, а також недотримання вимог абзаців першого - третього пункту 49.4 статті 49 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  02 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Совгира Д. І.    Матохнюк Д.Б.