ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/7083/19                                Головуючий суддя І інстанції Зяброва О. Г.
Провадження № 22-ц/818/2569/20                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають  із сімейних відносин, з них
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       07 жовтня 2020 року                                                         м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.,
суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,
за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Головань Тетяни Георгіївни на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року, постановлену у складі судді Зябрової О.Г., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановлення способу участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними,
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, встановлення способу участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі.
26 листопада 2019 року представник ОСОБА_1 – ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 січня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Головань Т.Г., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила ухвалу скасувати, відкрити провадження у справі за зустрічним позовом і прийняти його до розгляду з первісним позовом.
В обґрунтування скарги зазначає, 20 січня 2020 року за відсутності представника відповідача, вирішивши, що знаходження адвоката на лікарняному не є достатньої поважною причиною для відкладення підготовчого засідання, проявивши повну неповагу до особи адвоката та загалом сторони відповідача, знехтувавши процесуальними нормами і позбавивши представника відповідача висловити свою думку щодо своїх позовних вимог, заперечень проти позову, права на збирання та надання доказів та клопотань, постановляє ухвалу про закриття підготовчого засідання та постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за зустрічним позовом.
Зауважує, що дійсно 02.03.2017 року рішенням Дворічанського районного суду Харківської області по справі №618/220/16-ц ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що відповідач більше трьох років, тобто з 2014 року не приділяє уваги дітям, не піклується про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, що підтверджено належними доказами у справі та свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язки. Обставини, які підлягали доказуванню та досліджувались відповідно до законодавства у суді першої інстанції у період 2016-2017 років. 
Зазначає, що рішення, яке було постановлено у 2017 році враховувало виключно обставини, які існували на той час і які не можуть і не існують на тепер, а тому не можна казати про тотожність підстав для подання позову щодо позбавлення батьківських прав позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 – адвокат Криштак О.О. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що зустрічний позов було подано 19 грудня 2019 року тобто з пропуском строку. Зазначає, що аналогічні вимоги вже були предметом розгляду судами усіх інстанцій, тому правильно було відмовлено у відкритті провадження у справі за зустрічним позовом відповідно п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі за зустрічним позовом, суд першої керувався п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України й виходив із того, що він є тотожнім, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення Дворічанського районного суду Харківської області 02 березня 2017 року між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Проте з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Згідно наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Такі висновки міститься у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 372/2230/17-ц.
Згідно з копією Рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 у справі №618/220/16-ц у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 , третя особа – Служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Рішенням Дворічанського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року у справі №618/220/16-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2018 року зазначене рішення в частині відмови в позову про стягнення аліментів скасовано, та в цій частині ухвалено нове рішення про задоволення позову та стягнуто з ОСОБА_8 аліменти на утримання дітей у розмірі 10000 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 квітня 2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. В іншій частині зазначене рішення залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року рішення Дворічанського районного суду Харківської області від 02 березня 2017 року та постанова Апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2018 року залишено без змін.
Суди виходили з того, що позивачем не надано достатніх доказів та мотивів, які б свідчили про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей.
Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 заявлені у листопаді 2019 року та обгрунтовані обставинами, які тривали після ухвалення рішення Дворічанським районним судом Харківської області від 02 березня 2017 року, а саме невиконання батьківських обов`язків відповідачем після ухвалення згаданого рішення суду першої інстанції у справі №618/220/16-ц, що є новими підставами позову, які є відмінними від наведених у позові, що вже був розглянутий судом у справі №618/220/16-ц, і тому суд першої інстанції помилково розцінив завлений у цій справі зустрічний позов як тотожній. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі відповідно до п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України.
Разом з тим, при вирішенні питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду суд першої інстанції не перевірив дотримання відповідачем вимог ч. 1 ст. 193 ЦПК України щодо строку для подання зустрічного позову не пізніше строку відзиву. Згідно ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Так, в ухвалі суду першої інстанції від 16 вересня 2019 року про відкриття провадження у справі було надано відповідачу строк для подання відзиву на протязі п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали (а.с. 120 т. 1)У справі на а.с.143 т.1 наявна розписка про те, що представник ОСОБА_1 адвокат Головань Т,Г. 25 жовтня 2019 року була ознайомлена у повному обсязі з матеріалами справи, а зустрічна позовна заява подана ОСОБА_1 26 листопада 2019 року, тобто поза межами визначеного судом 15-денного строку.
Таким чином, суду першої інстанції необхідно з`ясувати питання процесуальних наслідків пропуску відповідачем визначеного вказаною нормою ч. 1 ст. 193 ЦПК України строку подання зустрічного позову та у відповідності до отриманих результатів остаточно визначитися щодо прийняття зустрічного позову з урахуванням норми ч. 3 ст. 193 ЦПК. Оскільки з цього приводу судом першої інстанції ніякого рішення не ухвалювалося і скарга з цих підстав не розглядалася, у суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 367 ЦПК України відсутні підстави для з`ясування цих обставин. 
Згідно з ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а ухвала судді першої інстанції відповідно до ст.379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскілки постановлена з порушенням норм процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Головань Тетяни Георгіївни задовольнити.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду Харківської області від 20 січня 2020 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                         В.Б. Яцина.

Судді колегії                                                                 І.В.Бурлака.                        

                                                                                А.В.Котелевець