Справа № 991/8795/20
Провадження1-кс/991/9022/20

У Х В А Л А 

23 жовтня 2020 року                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) ОСОБА_3 . 
З матеріалів скарги слідчим суддею було встановлено, що 13.10.2020 ОСОБА_2 звернулась до НАБУ із заявою, у змісті якої просила Директора НАБУ ОСОБА_3 про особистий прийом. Зазначена заява була зареєстрована в НАБУ 13.10.2020 за № Ч-15916. Втім, відповіді на вказану заяву ОСОБА_2 не отримала. З огляду на зазначене, заявниця звернулась до Вищого антикорупційного суду зі скаргою та просить слідчого суддю зобов`язати керівництво НАБУ в особі Директора ОСОБА_3 визначити дату, згідно графіка прийому громадян; повідомити суд та заявницю про дату прийому у десятиденний термін.
Виходячи із змісту ст. 304 КПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді серед іншого належить встановити чи скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що підлягає оскарженню в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Відповідно до п. 1 ч. 1 вищезазначеної статті, під час досудового розслідування оскарженню підлягають лише 3 види бездіяльності слідчого, прокурора, а саме: 
1.бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, 
2.бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, 
3.бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
З огляду на порушені перед слідчим суддею питання у прохальній частині скарги, слідчий суддя робить висновок, що оскаржувана заявницею бездіяльність не є бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Також, у зміст скарги мова не йде про неповернення тимчасово вилученого майна. З цих підстав слідчий суддя робить висновок, що ОСОБА_2 не оскаржує бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена (п. 1.3 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017). Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.
Разом з тим, нормами КПК України, не регламентується порядок розгляду заяв про особистий прийом громадян, а зазначений вид бездіяльності не є бездіяльністю, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
З огляду на зазначене, враховуючи, що вимоги скарги ОСОБА_2 не відповідають жодному виду бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 не може бути оскаржена під час досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, повертається у разі якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу. 
З огляду на зазначене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У відкриття провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 – відмовити.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення особою, яка її оскаржує безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

Слідчий суддя                                                                                    ОСОБА_1