Номер провадження: 22-ц/813/843/20 
Номер справи місцевого суду: 523/6554/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року                                                                 м. Одеса

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів- Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.
         розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса   за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси  від 20.12.2018  року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2  в інтересах та від імені малолітніх  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4  до ОСОБА_1  про визнання батьківства,-
ВСТАНОВИЛА: 
        ПРОЦЕДУРА:
В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах та від імені малолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з позовом до ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батьком. 
Вимоги обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_7 , з березня 2001 року проживали разом, вели спільне господарство, як подружня пара відвідували друзів, приймали гостей, сумісно планували подальше життя, турбувались один про одного, мали спільний бюджет, тобто були сім`єю. Вони самі та все їх оточення: родичі, друзі, сусіди, сприймали їх як пару, сім`ю, чоловіка та дружину.
Від цих фактичних шлюбних відносин у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилось двоє дітей:
-донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що з Книзі реєстрації народжень Другого Суворовського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 07.10.2010р. зроблено відповідний актовий запис за №8;
-донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в Книзі реєстрації народжень Другого Суворовського відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 07.10.2010р. зроблено відповідний актовий запис за №9.
На момент народження дітей ОСОБА_4 з ОСОБА_7 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, спільної заяви про реєстрацію народження дітей не подавали,данні про батька дітей записані у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України.
Факт свого батьківства щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 при життя ОСОБА_7 не спростовував та сумніву не піддавав .
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 - помер, про що Відділом державної реєстрації в цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 02.2014р. складено відповідний актовий запис №2127. Після його смерті відкрилась спадщина.
Посилаючись на зазначене позивачка просила суд задовольнити позовні вимоги .
В запереченнях на позовну заяву відповідачка посилається на те, що вона не є процесуальним наступником померлого ОСОБА_7 та є неналежним відповідачем по справі.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 в інтересах та від імені малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання батьківства – задоволено.
Визнано, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , був батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Одеси. 
Визнано, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , був батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Одеси. 
Зазначено, що рішення суду є підставою для внесення змін до актового запису № 9 від 07.10.2010р. про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого Суворовським районним у м. Одесі Відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області щодо графи «відомості про батька» де замість ОСОБА_8 , необхідно записати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України. 
Зазначено, що рішення суду є підставою для внесення змін до актового запису № 8 від 07.10.2010р. про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого Суворовським районним у м. Одесі Відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області щодо графи «відомості про батька» де замість ОСОБА_8 , необхідно записати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.
В силу ст.372 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст.ст.268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 05.10. 2020 року.

АРГУМЕНТИ СТОРІН:
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що вона         не є належним відповідачем по справі та позивач не вжила заходів щодо проведення експертизи в іншій експертній установі на підтвердження своїх вимог.
       Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.
Задовольняючи позовній вимоги районний суд виходив з вимог ст.130 СК України та з доведеності заявлених вимог того, що з серпня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проживали разом, вели спільне господарство як подружня пара, відвідували друзів, приймали гостей, сумісно планували подальше життя, турбувались один про одного, мали спільний бюджет, тобто були сім`єю. 
Вирішуючи питання щодо батьківства дітей районний суд розмежував час їхнього народження. Застосував щодо дитини - доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_8 положення вимоги КпШС взявши до уваги всі докази, що достовірно підтвердили визнання відповідачем батьківства в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства між матір`ю дитини та ОСОБА_7 до її народження, спільне виховання та утримання.
Вирішуючи вимоги щодо дитини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , районний суд виходив з вимог ч.2 ст.128 СК України на підставі доказів що засвідчують походження дитини від ОСОБА_7 , які зібрані з дотриманням норм процесуального законодавства.
Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з таких підстав.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду  і вирішення справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін .
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність задоволення позову.
Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 53 КпШС та 128 СК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПКУкраїни) права.
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
На підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
       Встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали свідоцтво про розірвання шлюбу 27 серпня 2002 року( а.с.84).
Відповідно до свідоцтва про народження від 30 грудня 2003 року НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( ОСОБА_11 - котра відповідно до свідоцтва про переміну прізвища,імені та по батькові від 26 грудня 2003 року) народилась ІНФОРМАЦІЯ_9 , її батьком зазначений - ОСОБА_7 ( а.с.82-83).
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с.79 оборот).
25.06.2014 року ОСОБА_1 звернулась з заявою до Комінтернівської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті її батька - ОСОБА_7 ) а.с.79).
З заявою до нотаріальної контори звернулась і ОСОБА_4 в інтересах малолітніх доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до їх свідоцтва про народження дані про батька записані у відповідності до ч.1 ст.135 СК України ( а.с.67,71).
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства  приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у пунктах 4, 9 своєї постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вбачається, що справи про визнання батьківства  суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Пунктом 3 цієї постанови Пленуму Верховного суду України також роз`яснено, що оскільки підстави для визнання за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КЗпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. 
Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини ОСОБА_5 , яка народилася до 1 січня 2004 районний суд правильно застосовувати відповідні норми КЗпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтвердили визнання батьківства ОСОБА_9 за своє життя що , в їх сукупності, зокрема спільного проживання й ведення спільного господарства з матір`ю дитини до її народження, спільне виховання та утримання ними дитини. 
Відповідно до ст. 53 КЗпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Щодо заявлених вимог про визнання батьківства ОСОБА_6 яка народилася яка народилась після 2004 року, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_10 , районний суд цей спір вирішив відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі доказів, що засвідчують походження дитини від ОСОБА_9 й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.
Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Як вбачається з матеріалів справи призначена по даній справі судово - медична генетична експертиза у КУ «Одеському обласному бюро судово-медичної експертизи» не проведена з встановленням родинного зв`язку між сестрами за відсутністю необхідного обладнання реагентів та методик необхідних для їх виконання( а.с.160).
       Посилання в апеляційній скарзі на можливість проведення даної експертизи в іншому експертному закладі не приймається до уваги за відсутності такого клопотання сторонами по справію.
       Відповідно до вимог ст.110 частини 1 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього Кодексу.
       Посилання на те, що вона є неналежним відповідачем спростовується її заявою про звернення до нотаріальної контор за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_12 .
Будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивачки та показання зазначених свідків які районний суд взяв до уваги не надано, не містять їх і матеріали справи.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.
Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.
Спонуканнями для залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення.
   Керуючись ст. 367,368,374, 375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- 
ПОСТАНОВИЛА:        
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення а рішення Суворовського районного суду м. Одеси  від 20.12.2018  рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда
- 

О.С.Комлева