РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2020 року
м. Рівне

Справа № 565/483/20
Провадження № 22-ц/4815/1168/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача - Шимківа С.С.,
суддів: - Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 травня 2020 року (постановленої у складі судді Демчини Т.Ю.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- 
в с т а н о в и в :
      У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В обґрунтування позову зазначає, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу у них народилися двоє дітей, які проживають з нею. Відносини з відповідачем з часом погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільного господарства та спільного бюджету не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутнє взаєморозуміння, оскільки відповідач має протилежні погляди на шлюб, сім`ю та взаємні обов`язки, не підтримує моральну атмосферу в сім`ї на почуттях взаємної любові, дружби, поваги та взаємодопомоги. Належним чином не бере участь у вихованні дітей, сім`ю матеріально не забезпечує. Стверджує, що примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. 
Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 травня 2020 року надано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк тривалістю шість місяців для примирення подружжя. Провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення. 
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що надаючи сторонам термін на примирення місцевий суд не врахував, що її подружнє життя з відповідачем вже давно не регулюється моральними засадами суспільства, як то справедливість, добросовісність та розумність. Вона з дітьми проживає окремо від відповідача, сімейні стосунки не підтримує, шлюб існує формально, а збереження шлюбу не відповідає її інтересам.
Просить скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 514.
За час шлюбу у сторін народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.4, 5).
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про його розірвання.
У судовому засіданні місцевого суду, відповідач - ОСОБА_2 позов не визнав та просив суд надати сторонам строк для примирення тривалістю один рік. 
Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя.
Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 
Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.
Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.
Згідно ч.7 ст.240 ЦПК у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Суд першої інстанції надав сторонам строк для примирення з врахуванням фактичних обставин справи та в межах визначених ч. 7 ст.240 ЦПК України.
За правилами п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
З врахуванням того, що сторонам у справі був наданий строк для примирення, а тому відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано зупинив провадження у справі.
У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 фактично посилається на відсутність підстав для надання сторонам строку на примирення, що не може бути предметом апеляційного перегляду, оскільки ухвала суду підлягає оскарженню лише в частині зупинення провадження, а не доцільності надання строку для примирення подружжя.
Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 травня 2020 року - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                   Шимків С.С.
Судді:                                                                  Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.