УХВАЛА

07 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 640/842/20
провадження № К/9901/30996/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Желєзного І.В., Кравчука В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 у справі № 640/842/20 за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій протиправними, відшкодування моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії,
у с т а н о в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Пенсійного фонду України та Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому з урахуванням уточнень, просив:
- відповідно до законодавчої норми, встановленої пунктом 3 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати дії Пенсійного фонду України протиправними, оскільки ним при розгляді звернень позивача систематично порушувалася норма статті 40 Конституції України і статті 19 Закону № 393/96-ВР щодо всебічного та об`єктивного розгляду звернень;
- прийняти рішення про відшкодування Пенсійним фондом України на користь позивача, завданої моральної шкоди в сумі 200 тисяч грн., керуючись статтями 3, 8, 27, 28, 56 Конституції України і статтями 19, 24, 25 Закону №1788 - XII;
- відповідно до законодавчої норми, встановленої пунктом 3 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві протиправними, оскільки ним при розгляді звернень позивача систематично порушувалася норма статті 40 Конституції України і статті 19 Закону № 393/96-ВР щодо всебічного та об`єктивного розгляду звернень;
- прийняти рішення про відшкодування Головним управління Пенсійного фонду України у м. Києві на користь позивача, завданої моральної шкоди в сумі 100 тисяч грн., керуючись статтями 3, 8, 27, 28, 56 Конституції України і статтями 19, 24, 25 Закону №1788 - XII;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати пенсію позивача, починаючи з 01.02.2009, керуючись нормами статей 1, 3, 8, 41, 46, 58 Конституції України, статті 66 Закону №1788 - XII, частин третьої, четвертої, шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України за таким алгоритмом:
- додати до стажу з 01.02.2009 період вимушеного прогулу з 04.11.2000 по 24.03.2003 та період роботи в ТЕФ "Інтрансмелогас", вказаний в обліковій картці № НОМЕР_1 , і врахувати отриману за ці періоди заробітну плату при обчисленні пенсії;
- при обчисленні пенсії врахувати в повному розмірі заробітну плату за період роботи з 01.07.94 по 30.06.98, не обмежуючи її коефіцієнтом 5.6, а також визначений відповідно до пункту ІІ.3.1 загальний стаж роботи;
- прийняти рішення про відшкодування відповідачем на користь позивача матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок недоплати пенсії за період з 01.02.2009 до дня прийняття судового рішення за цим позовом.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково:
А) Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати пенсію позивача починаючи з 01 лютого 2009 року, керуючись нормами статей 1, 3, 8, 41, 46, 58 Конституції України, статті 66 Закону №1788 - XII, частин 3,4,6 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України з додаванням до стажу з 01 лютого 2009 року періоду вимушеного прогулу з 04 листопада 2000 року по 01 січня 2003 року, і врахувати отриману за ці періоди заробітну плату при обчисленні пенсії;
Б) В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
ОСОБА_1 також звернувся з апеляційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.07.2020 в якій просив скасувати частково рішення суду першої інстанції у частині, що стосується відхилених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020, апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва - без змін.
Не погодившись з такими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив частково скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Дослідивши зміст касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження у цій справі належить відмовити з огляду на таке.
Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою  статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.
Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд, насамперед, має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.
Законодавець у КАС України встановив диференційований підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплено перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положеннями пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через дії відповідачів щодо розгляду звернень позивача з порушенням, на думку ОСОБА_1 , приписів чинного законодавства, а також щодо відмови у перерахунку пенсії позивача, починаючи з 01.02.2009, керуючись нормами статей 1, 3, 8, 41, 46, 58 Конституції України, статті 66 Закону №1788 - XII, частин третьої, четвертої, шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Тому з огляду на те, що предметом спору є дії суб`єкта владних повноважень стосовно перерахунку пенсійного забезпечення, ця справа є справою незначної складності відповідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
У касаційній скарзі заявник зазначає про обставини, на підставі яких, на його думку,  Пенсійний фонд України та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві недобросовісно й не об`єктивно розглядали звернення ОСОБА_1 , відмовляли у зарахуванні до стажу роботи період вимушеного прогулу з 04.11.2000 по 24.03.2003 та період роботи в ТЕФ "Інтрансмелогас", при обчисленні пенсії за період роботи з 01.07.94 по 30.06.98 обмежували її коефіцієнтом 5.6, а також надає правове обґрунтування наведеним ним обставинам.
Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності, оскільки скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, яке за законом не належить оскаржувати у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.
Керуючись приписами статей 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2020 у справі №640/842/20.
2.  Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                                А.А. Єзеров
Суддя                                                                                                    І.В. Желєзний
Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук