ПОСТАНОВА 
Іменем України

23 грудня 2020 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 403/28/20
провадження № 22-ц/4809/1514/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),
судді - Дуковський О. Л., Письменний О. А.,
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н.В.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2020 року (суддя Атаманова С. Ю.).
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов
        ОСОБА_1 звернувся до Устинівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою, відповідно до якої з урахуванням уточнень просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2009 року на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-2, 27-28 том 1).
       В обґрунтування позову зазначив, що за рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2009 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частини від усіх видів доходів на утримання сина - ОСОБА_3 з 19 серпня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Стверджує, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 регулярно сплачував аліменти, дбав про належне матеріальне забезпечення сина. Проте, у зв`язку з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів у встановленому судовим рішенням розмірі є неможливою.
       Таким чином, наголошує, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, а тому просить зменшити розмір аліментів на утримання сина.
       У поданому до суду відзиві на позов відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обов`язків і закріплюється у сімейному законодавстві. Вважає, що позивач, будучи здоровою, працездатною особою, не довів у визначеному законом порядку такі зміни свого становища, які б свідчили про наявність підстав для зменшення розміру аліментів (а.с. 118 том 1).
       Відповідно до відповіді на відзив ОСОБА_1 не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що не є власником нерухомості, з 09 липня 2018 року і на даний час ніде не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебував та не перебуває. Зазначені обставини, а також народження у позивача 26 червня 2011 року доньки від іншого шлюбу, свідчать про неможливість сплати ним аліментів на утримання сина у визначеному судовим рішенням розмірі (а.с. 162-164 том 1).
       Короткий зміст рішення суду першої інстанції
       Рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2020 року позов задоволено; зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2009 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, на 1/6 частину заробітку (доходу) ОСОБА_1 , як платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
       Рішення суду мотивовано тим, що позивачем доведено зміни його сімейного та матеріального стану, які сталися після ухвалення рішення Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу. Суд врахував наявність обов`язку позивача з утримання другої дитини. Також, виходячи із сум аліментів, які нараховуються державним виконавцем до сплати позивачу, зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання сина до 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів не призведе до порушення права малолітньої дитини на належне матеріальне забезпечення батьком.
       Враховуючи наведене, дійшовши висновку про можливість застосування до спірних правовідносин положень ч.5 ст.183 СК України, суд визнав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги.
       Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу
       Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2020 року скасувати, у задоволенні позову відмовити.
       Зазначає,що не погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними у оскаржуваному рішенні, вважає його незаконним та необгрунтованим,
       За доводами скаржниці, суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про достатність наданих позивачем доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища. Відсутність записів у трудовій книжці позивача не підтверджує факту відсутності у позивача доходів, оскільки таким доказом є лише відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих видатків. За наявною у відповідача інформацією, позивач працює у Польщі та отримує дохід, за рахунок якого і утримує свою нову сім`ю і другу дитину. Проте, позивач не надав суду показів того, що він протягом останніх трьох років виїжджав за межі території України із зазначенням мети і строку перебування за межами України.
       За викладеного стверджує, що визначений рішенням Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, тоді як зменшення розміру аліментів без підтвердження погіршення матеріального становища позивача, суперечитиме інтересам його сина.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на необґрунтованість та незаконність вимог скарги. Вважає, що належними у справі доказами підтверджується зміна (погіршення) його майнового стану. Зазначає, що постійно знаходиться на території України, за кордоном не працює, заробітку не отримує, а відповідні доводи скаржниці вважає припущеннями. Наполягає на тому, що зменшення розміру аліментів на утримання сина до 1/6 частини від його заробітку (доходу) не призведе до порушення прав малолітньої дитини на матеріальне забезпечення з боку позивача, як батька, оскільки навіть зменшений розмір щомісячної суми аліментів перевищуватиме визначений мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку та буде більшим від рекомендованого розміру аліментів - у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.128-129 том 2).
 
Рух справи у суді апеляційної інстанції
 
Після усунення недоліків у оформленні матеріалів справи судом першої інстанції, ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
 
27 листопада 2020 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду в апеляційному суді на 23 грудня 2020 року в режимі відеоконференції, про що постановлено відповідну ухвалу.
 
У відповідності до вимог процесуального закону сторони повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 136-139 том 2).
 
Відповідно до надісланого на електронну адресу суду клопотання, позивач та представник позивача просили здійснювати апеляційний розгляд справи без їх участі (а.с. 140-141 том 2). 
 
У судовому засіданні 23 грудня 2020 року представник скаржниці підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.
 
Обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Зазначена обставина встановлена рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с. 6 том 1) та не підлягає доказуванню у даній справі в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
 
Відповідно до зазначеного рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 серпня 2009 року і до повноліття дитини. 
 
Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2010 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5 том 1).
 
09 квітня 2011 року Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб позивача з ОСОБА_4 (а.с.7 том 1).
 
У зазначеному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина – ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про народження якої, батьком є ОСОБА_1 є (а.с.8 том 1).
 
З 27 червня 2015 року місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22 том 1).
 
Виконавчий лист, виданий на примусове виконання рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 жовтня 2009 року про стягнення з позивача аліментів, знаходиться на виконанні з 07 серпня 2015 року, наразі – в Інгулецькому відділі ДВС у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі – Інгулецький ВДВС, а.с. 29-32 том 1). 
 
 Зі змісту довідки-розрахунку Інгулецького ВДВС вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом, виданим Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу, по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 18 лютого 2020 року складає 8 770,04 грн. (а.с.35 том 1).
 
Станом на 31 липня 2020 року заборгованість позивача зі сплати аліментів склала 25 878,89 грн. (а.с.65 том 2).
 
  Відповідно до листів начальника Інгулецького ВДВС, адресованих ОСОБА_1 у відповідь на його звернення, вбачається, що у відповідності до ст. 195 СК України починаючи із серпня 2018 року заборгованість по аліментам позивачу нараховується виходячи із середньої заробітної плати по місту Кривому Рогу, оскільки платник аліментів офіційно не працевлаштований та пенсію не отримує (а.с.195 том 1, а.с.63 том 2).
 
Згідно з довідкою від 03 березня 2020 року №03-13/148/-01, позивач на обліку в Устинівській районній філії Кіровоградського обласного центру зайнятості не перебував та не перебуває (а.с.166 том 1).
 
Інформація про наявність належного позивачу на праві власності, іншому речовому праві нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 12 травня 2020 року відсутня (а.с.167 том 1).
 
Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Головного управління статистики у Дніпропетровській області (http://www.dneprstat.gov.ua) у ІІІ кварталі 2018 року середньомісячна заробітна плата штатних працівників м.Кривий Ріг Дніпропетровського області становила 10024,00 грн., в ІV кварталі 2018 року - 11020,00 грн., в ІІІ кварталі 2019 року - 12827,00 грн., а на дату розгляду справи судом першої інстанції (в тому числі, за І квартал 2020 року) - 13514,00 грн.; відомості за ІІ квартал 2020 року відсутні.
 
Як вбачається із розрахунків заборгованості по аліментах позивача, розмір середньомісячної заробітної плати, з якої визначається сума аліментів, що підлягає стягненню, за період з жовтня 2018 року по червень 2019 року складає 11020,00 грн., із липня 2019 року по лютий 2020 року - 12827,00 грн. та з березня 2020 року по липень 2020 року - 13514,00 грн. (а.с.35 том 1, а.с.65 том 2).
 
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
 
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
 
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
 
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
 
Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
 
Частина 1 ст 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
 
Відповідно до положень ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
 
За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
 
Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
 
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився його сімейний та погіршився (змінився) матеріальний стан і зазначене позбавляє його можливості сплачувати аліменти у розмірі, встановленому судовим рішенням.
 
Колегією суддів враховано, що для вирішення  спору про зменшення розміру стягнутих аліментів, правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення (видачу наказу) про стягнення аліментів. Тобто для зменшення судом розміру аліментів платнику необхідно довести погіршення свого матеріального стану, в зв`язку зі зміною сімейного стану або стану здоров`я.
 
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, зміну сімейного стану позивача скаржниця не заперечує. Водночас зазначає, що обставини, наведені позивачем та докази, надані на їх підтвердження, не свідчать про неможливість ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання їх спільного сина у встановленому у судовому рішенні розмірі.
 
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
 
ОСОБА_1 , зазначаючи про погіршення свого матеріального становища, вказує на реєстрацію шлюбу позивача та народження у цьому шлюбі другої дитини, відсутність офіційного працевлаштування та отримання ним систематичного доходу у виді щомісячної заробітної плати, а також виникнення у зв`язку з народженням другої дитини обов`язку здійснювати також її матеріальне забезпечення.
 
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку наявним у справі доказам та правильно взято до уваги зазначені доводи позивача.
 
При цьому, апеляційний суд враховує, що за вимогами ст. 141 СК України  мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
 
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, яке не дозволить їй, у разі отримання аліментів у меншому розмірі, піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
 
Не надано відповідачем і доказів на підтвердження своїх доводів щодо працевлаштування та отримання позивачем доходу за кордоном. 
 
Апеляційний суд зауважує, що за нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
 
Таким чином, саме на відповідача покладається процесуальний обов`язок доведення наявності зазначених обставин.
 
Доводи ОСОБА_2 про те, що позивач, будучи працездатною особою, має можливість працевлаштуватись, не приймаються до уваги з огляду на те, що чинним законодавством гарантується право та можливість також відповідачу обирати вид діяльності відповідно до покликання, здібностей, професійної підготовки, освіти таким чином, щоб одержувати винагороду за свою працю на достатньому рівні.
 
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у розмірі: з 1 січня 2020 року – 2218,00 грн., з 1 липня – 2318,00 грн., з 1 грудня – 2395,00 грн.
 
Колегією суддів взято до уваги, що виходячи із середньої місячної заробітної плати працівника по регіону (м.Кривий Ріг), яка на дату звернення позивача до суду складала 12827,00 грн., а на дату судового розгляду справи судом першої інстанції - 13514,00 грн., та віку дитини, розмір аліментів, який просить стягувати позивач на утримання сина, є більшим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зменшення розміру аліментів на утримання сина до 1/6 заробітку (доходу) позивача не призведе до порушення права дитини на належне матеріальне забезпечення.
 
Ураховуючи вищевикладене, а також те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на їх законність та обґрунтованість не впливають, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
 
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються як в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цих межах.
 
За вимогами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За встановлених обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі необхідно залишити без змін.
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2020 року, - без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 30 грудня 2020
Головуючий суддя Л. М. Дьомич
Судді О. Л. Дуковський
О. А. Письменний