ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 369/4601/20                                                 Суддя першої інстанції: Дубас Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 жовтня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                    - Степанюка А.Г.,
суддів                               - Епель О.В., Чаку Є.В.,
при секретарі                              - Закревській І.Л.,  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради Галушка Сергія Петровича на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради Галушка Сергія Петровича про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради Галушка Сергія Петровича (далі - Відповідач, Начальника відділу архбудконтролю) про визнання протиправними дій Начальника відділу архбудконтролю та скасування постанови №2019-121/11-24 по справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.06.2020 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач прийшов до помилкового висновку, що матеріали справи не містять відомостей за порушення яких приписів притягнуто Позивача до відповідальності, в акті про недопущення не зафіксовано, які саме дії ОСОБА_1 унеможливлювали доступ на місце будівництва, сам факт недопуску не підтверджується належними і допустимими доказами, а також Начальником відділу архбудконтролю не доведено, що останнім здійснювалося повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у позовних вимогах ОСОБА_1 відмовити. Свою позицію обґрунтовує тим, що перевірка була ініційована у зв`язку з виявленням факту самочинного будівництва, однак, оскільки Позивачем не було допущено Відповідача до її проведення, що зафіксовано у відповідному акті, то оскаржувана постанова прийнята правомірно. Крім того, підкреслює, що ним були вчинені всі необхідні дії, спрямовані на забезпечення повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, у той час як чинним законодавством не передбачено обов`язку контролюючого органу повідомляти суб`єкт містобудування про проведення позапланової перевірки.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28.10.2020 року.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради на підставі п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 у зв`язку з виявленням самочинного будівництва об`єкта, наказу від 18.11.2019 року №2019-121/11-24 (а.с. 43), направлення для проведення позапланового заходу від 26.11.2019 року №2019-121/11-24 (а.с. 42) було здійснено вихід для проведення позапланової перевірки щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил будівництва об`єкту «Будівництво споруди за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3222410600:01:011:0050».
За наслідками виходу на вищевказаний об`єкт будівництва уповноваженою особою Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради було складено акт від 28.11.2019 року про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій (а.с. 39). Крім того, у той же день було складено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт (а.с. 44), яким зобов`язано ОСОБА_1 зупинити будівельні роботи на об`єкті та допустити посадових осіб відділу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт будівництва у термін до 13.12.2019 року, а також надати інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у термін до 13.12.2019 року.
Також, 28.11.2019 року працівником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради складено протокол №2019-121/11-24 про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що під час виїзду на об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки 3222410600:01:011:0050, власник ОСОБА_1 не допустив посадових осіб Відділу на вищезазначений об`єкт будівництва для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, не надав документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, не забезпечив присутність представника суб`єкта містобудування, якого було повідомлено про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті, чим порушив чим порушено вимоги ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 188-42 КпАП України. У протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушенні відбудеться 05.12.2019 року о 14:30 у приміщенні Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради за адресою: 08133, м. Вишневе, вул. Освіти, 7. Примірник даного протоколу направлявся на адресу Позивача листом від 02.12.2019 року із штрих-кодовим ідентифікатором №0813300165533 (а.с. 41), який повернувся у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання 09.01.2020 року (а.с. 47).
За результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення Відповідачем 05.12.2019 року прийнято постанови №2019-121/11-24 якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5  100,00 грн. (а.с. 45-46). Примірник даної постанови було направлено на адресу Позивача 09.12.2019 року із штрих-кодовим ідентифікатором №0813300165258 (а.с. 46), який повернувся у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 48).
Суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 188-42, 154, 256, 268, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України), ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон), п. п. 5, 7, 11, 12, 13, 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №553 (далі - Порядок №553), суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки складений протокол не відповідає вимогам чинного закону, відомостей про те, які саме перешкоди вчинив ОСОБА_1 для проведення перевірки, а факт недопуску жодними доказами не підтверджено.
З такими висновками суду першої інстанції судова колегія не може не погодитися з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно ч. 2 ст. 188-42 Кодексу України про адміністративні правопорушення недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Тобто, положеннями вказаної частини статті 188-42 КпАП України передбачена відповідальність особи саме за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.
Як було встановлено раніше, підставою для позапланової перевірки Відповідачем визначено виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.
Згідно ч. 2 ст. 41 Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Приписи п. п. 1, 2, 3, 4, 7 ч. 3 ст. 41 Закону визначають, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Пунктом 5 Порядку №553 визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Згідно п. 7 Порядку №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.
За правилами п. 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
Відповідно по п. 11 Порядку №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право, зокрема, безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Приписи п. 12 Порядку №553 визначають, що посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані, зокрема, надсилати повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку, зокрема електронного кабінету, або вручати особисто під розписку керівнику суб`єкта містобудування чи його уповноваженій особі із зазначенням дати початку та дати закінчення перевірки не пізніше ніж за десять днів до її початку; розміщувати на офіційному веб-сайті органу державного архітектурно-будівельного контролю інформацію про проведення позапланової перевірки в день її початку.
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт. 
Відповідно до п. 13 Порядку №553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю; подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки, складеного органом державного архітектурно-будівельного контролю за результатами перевірки.
При цьому, передбаченим у п. 13 Порядку №553 правам суб`єкта містобудування кореспондують обов`язки останнього, зокрема, допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали, зокрема через електронний кабінет, з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (п. 14 Порядку №553).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що такий захід державного архітектурно-будівельного контролю, як позапланова перевірка, повинен здійснюватися у присутності суб`єкта містобудування, який має ознайомитись з його результатами, зокрема, з актом перевірки, приписом, протоколом та отримувати примірники цих документів, а також має право на надання пояснень, документів, які спростовують порушення, заперечень, тощо.
Водночас, у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений Порядком №553 строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки, такий суб`єкт містобудування несе відповідальність за наведені дії у вигляді штрафу.
При цьому слід враховувати, що вказаними положеннями окремо передбачено відповідальність суб`єкта містобудування, як за недопуск до проведення перевірки, так і за відсутність посадових осіб такого суб`єкта містобудування на об`єкті будівництва у разі отримання останнім повідомлення про проведення перевірки.
З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що оскільки матеріали справи не містять достатніх відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 не було допущено до проведення позапланової перевірки працівника Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради. Фіксація в акті від 28.11.2019 року факту недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, за відсутності повідомлення Позивача про перевірку перевірки, яке б забезпечувало йому право бути присутнім при її проведенні, на переконання судової колегії, не може мати наслідком безумовний висновок про те, що такий недопуск мав місце. Крім того, як вірно зауважив суд першої інстанції, ні у протоколі від 28.11.2019 року, ні в оскаржуваній постанові не зазначено, яким саме чином відбувався недопуск до проведення перевірки.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідно положень статті 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У силу приписів ч. 1 ст. 277-2 КпАП України повістка про розгляд справи вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Положеннями ст. 283 КпАП України передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Таким чином, положення КпАП України закріплюють процесуальні гарантії прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, та містить застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи. Недотримання державним інспектором, в процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення 
Аналогічний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.03.2018 року №690/233/17, від 08.06.2018 року у справі № 484/3111/16-а та від 31.01.2019 року №760/10803/15-а.
Аналіз змісту наявних у матеріалах справи копій протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2019 року, а також акту від 28.11.2019 року про недопущення і припису від 28.11.2019 року свідчать, що оскільки у дату складання матеріалів на об`єкт перевірки Позивач не з`явився, то останні 02.12.2019 року були направлені поштою (штрих-код №0813300165533). Тобто, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення було призначено на 05.12.2019 року, то, з урахуванням затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, забезпечити своєчасне повідомлення Позивача про дату, час та місце розгляду цієї справи поштовим відправленням, направленим лише 02.12.2019 року, було об`єктивно неможливо. До того ж, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що своєю адресою ОСОБА_1 визначає: АДРЕСА_2 (а.с. 9), у той час як відомості доданої до апеляційної скарги копії фіскального чеку ПАТ «Укрпошта» від 02.12.2019 року №000086717000004 свідчать, що поштове відправлення направлено на адресу у місті Вишневе з індексом 08132.
Викладене у своїй сукупності свідчить про недотримання Відділом державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради вимог щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та неврахуванням Начальником відділу архбудконтролю недотримання самим відділом таких вимог.
Таким чином, Відповідачем не було забезпечено своєчасного та належного повідомлення Позивача про дату, час та місце розгляду справи про правопорушення, що, на переконання судової колегії, є порушенням правил рівності всіх її учасників та позбавленням особи права на подання додаткових документів, пояснень тощо. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постанова прийнята суб`єктом владних з порушенням встановленої законодавством процедури, у зв`язку із чим є протиправною та підлягає скасуванню.
Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип «належного урядування» не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. 
Крім того, Європейський суд у справі «Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG» (1975, AC 591 at 638) вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Як зазначив Європейський суд у справі «Yvone van Duyn v. Home Office», принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, якій загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії», «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (п. 128), та «Беєлер проти Італії» (п. 119).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (п. 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії»).
З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведений за відсутності належних і допустимих доказів повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного індивідуального акту як такого, що прийнятий суб`єктом владних повноважень поза межами правового поля з порушенням процедури розгляду, на чому вірно наголосив суд першої інстанції.
Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Вишневої міської ради Галушка Сергія Петровича - залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            О.В. Епель

                                                                                                    Є.В. Чаку

Повний текст постанови складено та підписано « 28» жовтня 2020 року.