ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 300/2425/19
адміністративне провадження № К/9901/24746/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Дашутіна І. В., Шишова О. О.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №  300/2425/19
за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» до Головного управління ДПС у Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі суддів: Р. Б. Хобор, Т. В. Онишкевич, Т. І. Шинкар) від 11  серпня 2020 року,
УСТАНОВИВ
І. РУХ СПРАВИ
1. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Івано-Франківській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» № 499 від 03 грудня 2019 року і визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Івано-Франківській області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача за період діяльності з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2019 року.
2. Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2020 року, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Івано-Франківській області «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» № 499 від 03 грудня 2019 року.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
3. 14 липня 2020 року на адресу Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» про ухвалення додаткового судового рішення. Заявник зазначив, що суд апеляційної інстанції не здійснив розподіл судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу, яка надана адвокатом в суді апеляційної інстанції. До заяви додав договір про надання правової допомоги, рахунок-фактуру, акт надання послуг та квитанцію про оплату послуг адвоката.
4. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у задоволенні заяви ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.
5. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваної ухвали щодо розподілу судових витрат у справі, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року та ухвалити нове рішення про стягнення з Головного управління ДПС у Івано-Франківській області на користь ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19233,30 грн.
6. Ухвалою Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року задоволено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, поновлено позивачу строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, встановлено десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу.
7. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
8. Станом на час розгляду справи письмового відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її подальшого розгляду.
ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
9. Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на час прийняття апеляційним судом постанови по суті спору, у матеріалах справи не було доказів про види та обсяг наданої правничої допомоги, а також розмір судових витрат, які поніс позивач за надання адвокатом професійної правничої допомоги. Крім того, сторона зацікавлена у стягненні судових витрат не зробила відповідної заяви про неможливість подання доказів до судових дебатів.
10. При цьому, відповідно до частини третьої статті 143 КАС України особа, яка звернулась про стягнення судових витрат не зробила відповідної заяви до судових дебатів.
11. Роблячи вказані висновки, суд апеляційної інстанції послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, в якій зазначено, що вимоги щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.
IІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
12. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.
13. В обґрунтування касаційної скарги зазначено, що висновок суду апеляційної інстанції не відповідає фактичним обставинам, положенням статті 139 та пункту 3 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки були подані суду апеляційної інстанції разом із відзивом на апеляційну скаргу договір, рахунок та акт містять всі відомості про види та обсяг наданої правничої допомоги, а також розмір судових витрат позивача за надання адвокатом професійної правничої допомоги. Крім того, суд апеляційної інстанції не надав жодної оцінки платіжному дорученню про оплату витрат на правничу допомогу на суму 19233,30  грн. та Договору про управління активами корпоративного інвестиційного фонду №  03/08/18 від 03 серпня 2018 року. Всі ці докази були подані суду в межах встановлених процесуальних строків з урахуванням положень пункту 3 Розділу VI «ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ» Кодексу адміністративного судочинства України та оформлені у встановленому законом порядку.
14. Відтак, скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог частини сьомої та частини дев`ятої статті 139 КАС України та відповідно до поданих доказів не встановив фактичний обсяг витрат які сплатив позивач, та не врахував, що ці втрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи.
15. Також, скаржник вважає, що висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15- не можуть бути застосовані судом до правовідносин у даній справі.
16. Враховуючи наведене, позивач зазначає, що розмір понесених витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та значенням справи для позивача. Вказані витрати є фактичними та документально підтвердженими, а їхній розмір - обґрунтованим.
ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
17. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), виходить з такого.
18. Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
19. Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
20. Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
21. Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
22. Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
23. За змістом частин сьомої статті 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
24. Зазначені вимоги процесуального закону кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
25. При цьому, Суд враховує, що у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, заява та докази судових витрат за загальним правилом мають бути надані до вирішення справи по суті.
26. Відповідно до пункту 3 частини першої, другої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
2. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
27. Згідно частини дев`ятої статті 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. 
28. 10 липня 2020 року внаслідок не вирішення під час ухвалення судового рішення (04 червня 2020 року) за проханням заявника питання щодо судових витрат, ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. 
29. 11 серпня 2020 року відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, суд апеляційної інстанції, з огляду на зміст постанови та мотиви якими керувався суд, висновувався виключно на відсутності на час прийняття постанови відповідної заяви та доказів судових витрат, тобто на не дотриманні заявником вимог частини сьомої статті 139 КАС України. 
30. Не зважаючи на те, що такі висновки суду вірні в тій частині, що дійсно станом на час ухвалення постанови 04 червня 2020 року, заяви про вирішення питання щодо судових витрат та доказів на їх підтвердження не було, в той же час, судом апеляційної інстанції не надано жодної оцінки обставинам щодо подання такої заяви та доказів засобами поштового зв`язку до ухвалення постанови, в контексті частини дев`ятої статті 120 КАС України. 
31. Так, як вбачається з матеріалів справи, що 02 червня 2020 року ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» подало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому висловлював свою позицію щодо скарги, а також просив вирішити питання щодо стягнення судових витрат на правову допомогу. До відзиву з заявою додані відповідні документи на підтвердження розміру таких витрат. Наведені документи подані заявником засобами поштового зв`язку до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції, які надійшли до суду згідно відмітки про їх реєстрацію 09 червня 2020 року. У той же час, розгляд і вирішення справи по суті відбулося 04 червня 2020 року у порядку письмового провадження. 
32. За таких обставин, Суд вважає висновки суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення є необґрунтованими та передчасними. Суд вважає необхідним звернути увагу, що у випадку встановлення судом під час розгляду подання відповідної заяви та доказів поза строків встановлених наведеним законодавством, під час вирішення спірного питання слід розглянути можливість застосування процесуальних наслідків встановлених частиною сьомою статті 139 КАС України. 
33. Частиною першою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали судом першої інстанції та (або) суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
34. З огляду на те що судом апеляційної інстанції порушено норми права при постановленні оскаржуваної ухвали, надана неналежна правова оцінка обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її скасування та направлення справи для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Твій власний дім» задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року у справі №  300/2425/19 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           М. М. Яковенко

Судді                                                                                                              І. В. Дашутін

                                                                                                              О. О. Шишов