ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/5405/19	
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Єщенка О.В., Федусика А.Г.,
при секретарі Жигайлової О.Е.,
за участю апелянта – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Верхоли І.О.,
представника третьої особи – Пащенко В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року, постановлену в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в м. Одесі, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, третя особа - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заборгованості, середнього заробітку, моральної шкоди, - 
ВСТАНОВИЛА:
У вересні 2019 року  позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача, в якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати дії Суворовського районного суду міста Одеси протиправними та зобов`язати внести зміни до наказу № 48-о/с-ап від 03 квітня 2019 року, про поновлення на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , зазначивши в резолютивній частині наступне: частині пункту 1 наказу «Скасувати наказ Суворовського районного суду міста Одеси № 166-о/с-ап від 23 грудня 2016 року, про звільнення помічника судді  Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 з займаної посади, у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи»; частині пункту 2 наказу «Поновити на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 з 23 грудня 2016 року». Зобов`язати Суворовський районний суд міста Одеси перерахувати надбавку за стаж роботи в державних органах та стаж роботи в державних органах ОСОБА_1 станом на 03 квітня 2019 року.  
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року провадження у справі закрито.
Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. Доводами апеляційної скарги зазначено, що оскільки Суворовський районний суд м. Одеси в добровільному порядку виконав рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 815/888/17 апелянт вважає, що вимоги адміністративного позову у справі № 420/5405/19 є самостійними та вказаний спір належить вирішувати за правилами, встановленими КАС України для розгляду позовних заяв. Також, апелянт зазначає, що 20 травня 2020 року нею було подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву в порядку ст.. 383 КАС України по справі № 815/888/17 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідач – адвокат Верхола І.О. зазначає, що оскаржуваний наказ Суворовського районного суду міста Одеси № 48-о/с-ап від 03.04.2019, прийнятий на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 по справі № 815/888/17 і може бути оскаржений відповідно до статті 383 КАС України. При цьому дії відповідача щодо перерахунку надбавки за стаж роботи в державних органах та стаж роботи в державних органах позивачки також вчинені внаслідок постановления судового рішення від 03.04.2019, а тому в рівній мірі охоплюються процедурою відновлення порушеного права, яке захищено в межах адміністративної справи № 815/888/17. На думку відповідача, суд правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а тому суд дійшов до правильного висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору (звільнення позивачки, спір з приводу чого вирішено судом шляхом поновлення позивачки на посаді, вирішення питання про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним звільненням) і між тими самим сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України. З огляду на зазначене, представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи зазначає, що якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, вчинені на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 815/888/17 то вона може звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов. Тому, на думку представника третьої особи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого фактичного предмету спору (звільнення позивачки, спір з приводу чого вирішено судом шляхом поновлення позивачки на посаді, вирішення питання про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним звільненням) і між тими самими сторонами, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст. 238 КАС України. З огляду на зазначене, представник третьої особи просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. 
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу №75-о/с-ап від 21.11.2014 ОСОБА_1 призначена на посаду помічника судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 на час виконання ним повноважень судді Суворовського районного суду м. Одеси, звільнивши з посади секретаря судового засідання.
23.12.2016 наказом Суворовського районного суду м. Одеси №166-о/с-ап ОСОБА_1 звільнено з займаної посади помічника судді відповідно до п.2 ст.40 КЗпП України, ч.3 ст. 157 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.ч. 7, 19 Положення про помічника судді загальної юрисдикції, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 25.03.2011 №14, у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають подовженню даної роботи.
Рішенням ООАС від 03.04.2019 наказ Суворовського районного суду міста Одеси № 166-о/с-ап від 23 грудня 2016 року про звільнення помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 з займаної посади, у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи визнано незаконним та скасовано; поновлено на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 ; стягнуто з Суворовського районного суду міста Одеси на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 грудня 2016 року по день винесення рішення у розмірі 166 834,08 грн.; стягнуто з Суворовського районного суду міста Одеси на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.
Вищезазначене рішення суду набрало законної сили та на його виконання Суворовським районним судом міста Одеси видано наказ № 48-о/с-ап від 03 квітня 2019 року, яким ОСОБА_3 було поновлено на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_2 на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 815/888/17 від 03 квітня 2019 року.
Наказом Суворовського районного суду міста Одеси № 63-о/с-ап від 06 травня 2019 року внесено зміни до оскаржуваного наказу № 48-о/с-ап від 03 квітня 2019 року про поновлення на посаді помічника судді.
Позивач вважає вищезазначений наказ Суворовського районного суду міста Одеси № 48-о/с-ап від 03 квітня 2019 року таким, що не відповідає вимогам законодавства, порушує її трудові права та загальнообов`язкового державного соціального страхування на отримання соціальних виплат та зарахування трудового стажу.
Зокрема, позивач зазначає, що резолютивна частина наказу № 48-о\с-ап від 03 квітня 2019 року про поновлення на посаді помічника судді не містить посилання про скасування незаконного наказу № 166-о/с-ап від 23.12.2016 про звільнення помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 з займаної посади, у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, у зв`язку із чим питання про скасування незаконного наказу про звільнення не вирішено.
Крім того, позивач вважає, що відповідачем навмисно було поновлено її на посаді помічника судді ОСОБА_2 , а не помічника судді, з метою за будь-яких підстав в короткий проміжок часу не допустити її до виконання своїх обов`язків, в порушення вимог частини 3 статті 157 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», без подання судді ОСОБА_2 .
Подання про призначення позивачки на посаду помічника судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 керівнику апарату цього ж суду не вносилося, оскільки суддя вже реалізував своє право на внесення подання про призначення своїм помічником 23 грудня 2016 року ( ОСОБА_4 ), а тому у квітні 2019 року не міг повторно внести подання за умови існуючого помічника, тому фактично позивачку повинно було бути поновлено шляхом зарахування на передбачену штатним розписом посаду помічника судді Суворовського районного суду м. Одеси.
Також, позивач зазначає, що відповідачем по справі навмисно було встановлено невірно дату поновлення її на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси, яка встановлюється з дати незаконного звільнення, яке мало місце 23 грудня 2016 року, а не з дати винесення судового рішення по справі № 815/888/17, тобто з 03 квітня 2019 року, що призвело до порушення трудових прав та загальнообов`язкового державного соціального страхування на отримання соціальних виплат та зарахування трудового стажу.
Зокрема, наказом № 63-о/с-ап від 06 травня 2019 року внесено зміни до наказу № 48- о/с-ап від 03 квітня 2019 року, яким встановлено надбавку за стаж роботи в державних органах у розмірі 15 відсотків до посадового окладу, який станом на 3 квітня 2019 року становить 5 років 4 місяці 28 днів, тобто відповідач розрахував стаж роботи в державних органах з 25 липня 2011 року по 23 грудня 2016 року.
Таким чином, видання відповідачем оскаржуваного наказу № 48-о/с-ап від 03 квітня 2019 року призвело до порушення трудових та соціальних прав позивачки, шляхом неточного та некоректного формулювання наказу, виданого на виконання рішення суду № 815/888/17 від 03.04.2019.
Приймаючи ухвалу про закриття провадження, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої  статті 238 КАС України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
За приписами ст.2 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2,3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.1 ст.373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій   справі.
Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового  рішення.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ Суворовського районного суду міста Одеси № 48-о/с-ап від 03.04.2019, прийнятий на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.04.2019 по справі № 815/888/17 і може бути оскаржений відповідно до  статті 383 КАС України. При цьому дії відповідача щодо перерахунку надбавки за стаж роботи в державних органах та стаж роботи в державних органах позивачки також вчинені внаслідок постановлення судового рішення від 03.04.2019, а тому в рівній мірі охоплюються процедурою відновлення порушеного права, яке захищено в межах адміністративної справи № 815/888/17.
Таким чином, звернення позивача до суду з окремим позовом є помилковим.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Зазначена обставина, встановлена після відкриття провадження у справі є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням   спору.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права при закритті провадження у справі на підставі ч.2  ст. 238 КАС України.
В свою чергу колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу апелянта на положення ч. 1 ст. 383 КАС України, якою  передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, в данному випадку в рамках адміністративної справи №815/888/17, а не  окремого позову, фактично предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення у справі №815/888/17.
Колегія суддів звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів апелянта шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.. 382 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення. 
Судова колегія зазначає, що з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.
З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, а тому оскаржувана ухвала суду першої інтонації щодо закриття провадження у справі є законною та скасуванню не  підлягає.
Колегія суддів, проаналізувавши предмет позову у цій справі, дійшла висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення. Отже, в данній справі, що розглядається  новий спір не виник, а має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення, а тому  позивач повинен звернутись до суду в рамках адміністративної справи у справі № 815/888/17 з заявою  в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не пред`являти новий адміністративний позов.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2020 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 12.11.2020  року.
Головуюча суддя:          О.А. Шевчук
Суддя:          О.В. Єщенко
Суддя:          А.Г. Федусик