06.10.20
22-ц/812/1663/20
Справа №2-43/2010
Провадження № 22-ц/812/1663/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

06 жовтня 2020 року                                                                    м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В., 
за участі представника заявника - Бурлакова М.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»
на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Савіним О.І., дата складання повного тексту незазначена, за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В
У липні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
Обґрунтовуючи заяву вказували, що 02 квітня 2010 року у справі № 2-43/2010 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області ухвалено рішення, яким задоволено позов публічного акціонерного товариства «ОТП» (далі - ПАТ «ОТП») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.
31 жовтня 2019 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" уклали договір факторингу № 1-10/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № ML-402/047/2008 від 27 серпня 2008 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 та всіма договорами забезпечення (Договір іпотеки № РML-402/047/2008 від 27 серпня 2008 року укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 ), перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".
Враховуючи вищевикладене, просили замінити сторону виконавчого провадження, а саме стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вказує, що оскаржувана ухвала прийнята без повного з`ясування обставин справи, а також з порушенням норм процесуального права, просили про її скасування та задовольнити їх заяву в повному обсязі.
Так, зокрема зазначало, що суд не витребував докази про передачу прав між сторонами та не з`ясував обставин справи до кінця; не визнав явку заявника обов`язковою для надання пояснень та можливості з`явлення клопотання про витребування доказів у первісних кредиторів, чим порушив процесуальні права заявника. Також судом не було витребувано додаткових доказів, окрім наданих.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до ч.2 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» апеляційну скаргу підтримав, просив про її задоволення.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Судом виконаний обов`язок щодо їх повідомлення про день, місце та час розгляду справи у спосіб направлення рекомендованої поштової кореспонденції за місцем їх проживання (реєстрації) та місцезнаходження.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, особу, яка з`явилася у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 27 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір ML-402/047/2008, виконання якого було забезпечено договором поруки SR-402/047/2008 року від 27 серпня 2008 року, укладеного між Банком і ОСОБА_2 та договором іпотеки № PML-402/047/2008 від 27 серпня 2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_3 .
Починаючи з 25 листопада 2008 року позичальник свої зобов`язання по поверненню кредиту на процентів не виконував.
У серпні 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості кредитним договором та з позовом до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог- ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с. 5-6,71-72).
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29 жовтня 2009 року вказані позови об`єднано в одне провадження.
Заочним рішенням того ж суду від 02 квітня 2010 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-402/047/2008 від 27 серпня 2008 року у розмірі 102 939 грн. 99 коп., державне мито розміром 1113 грн. 89 коп. та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
А всього стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «ОТП Банк» 104303 гривні 88 копійок.
Звернено стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку № НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку (присадибна ділянка) площею 0,1200 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 для задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором № ML-402/047/2008 від 27 серпня 2008 року в розмірі 102939 грн. 99 коп., надано ПАТ «ОТП Банк» право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з правом укладання від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ПАТ «ОТП Банк» всіх повноважень продавця (в тому числі отримання дублікатів правовстановлюючих документів на земельну ділянку, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органах БТІ, ЖЕУ, нотаріату, тощо), необхідних для здійснення такого продажу.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» державне мито розміром 1113 грн. 89 коп. та 250 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.
А всього стягне з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОТП Банк» 1363 гривні 89 копійок.
Згідно заяви від 07 травня 2010 року, представником АТ «ОТП Банк» Ковалем В.А. було отримано три виконавчих листи виданих на підставі рішення суду від 02 квітня 2010 року (т.1 а.с.152).
Постановою державного виконавця від 26 жовтня 2010 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-43 виданого 03 серпня 2010 року про солідарне стягнення боргу на користь ПАТ «ОТП Банк»( т.1 а.с.197) 
У жовтні 2019 року ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклали договір факторингу № 1-10/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № ML-402/047/2008 від 27серпня 2008 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 і договором іпотеки № РML-402/047/2008 від 27 серпня 2008 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 , перейшло до ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" (т.1 а.с.175-196).
04 грудня 2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки на виконання умов договору факторингу № 1-10/19, відповідно до якого право іпотекодержателя за договором іпотеки № PML-402/047/2008 від 27 серпня 2008 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Перехід права іпотекодержателя також підтверджується витягом з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки номер 192098199 від 09 грудня 2019 року (т.1 а.с.182-184).
У зв`язку з укладенням зазначеного договору, заявник просить замінити сторону виконавчого провадження ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем у справі № 2-43/2010 було ПАТ «ОТП Банк». Рішення у справі про стягнення боргу також ухвалено на користь ПАТ «ОТП Банк». Стягувачем у виконавчому провадженні відкритому 26 жовтня 2010 року з примусового виконання виконавчого листа №2-43 від 03.08.2010 року є ПАТ «ОТП Банк».
При цьому заявник просить про заміну стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який не був стороною у справі. Жодних відомостей про правонаступництво ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» матеріали цивільної справи не містять. Заявником ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" таких відомостей також не надано.
За такого, правові підстави про задоволення заяви ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження відсутні.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується в повному обсязі з огляду на наступне.
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження).
За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін, а зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача повинно відповідати змісту ст.ст.512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, необхідно ураховувати, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сил, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування и, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171св18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження № 61-39193св18).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 30 червня 2020 року по справі № 264/5957/17 прийшла до наступного висновку, що для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
З матеріалів справи убачається, що заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 квітня 2010 року позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
Обґрунтовуючи заяву про заміну стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вказувало на те, що 31 жовтня 2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого Клієнт передає Фактору право грошової вимоги, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, стає кредитором за кредитними договорами.
Натомість матеріали справи не містять договору, за яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право вимоги від ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 . 
Належних та допустимих доказів того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є правонаступником первісного кредитора ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №МL 402/047/2008 від 27 серпня 2008 року в розмірі 102 939 грн.99 коп. заявником не надано, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Факт укладення договору ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» з ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за відсутності підтвердження його правонаступництва після ПАТ «ОТП Банк», не є підставою для заміни стягувача.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права, а саме не витребування доказів на підтвердження передачі від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прав вимоги за вказаним кредитним договором колегія суддів апеляційного суду відхиляє, як такі, що не гуртуються на чинному цивільному процесуальному законодавстві.
Згідно ч.2 ст.13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у ч.ч.2,3 ст. 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У клопотанні повинні бути зазначені вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (п. 4 ч. 2ст. 84 ЦПК України).
Під час звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження заявником клопотання про витребування доказів не заявлялось, доказів на підтвердження неможливості отримання будь яких додаткових доказів, що могли б сприяти об`єктивному вирішенню вказаної заяви суду не надано. Дана справа не відноситься до категорії справ у яких суд може самостійно ініціювати питання щодо збирання доказів.
Крім того, в апеляційній скарзі хоча і міститься посилання на неможливість отримання договору між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», проте клопотання про витребування такого в суді апеляційної інстанції апеляційна скарга не містить.
Щодо посилань на невизнання судом явки заявника обов`язковою, то колегія суддів такі відхиляє, оскільки представник заявника не був позбавлений можливості з`явитися у судове засідання та надати пояснення по суті спору, які на його думку могли суттєво вплинути на прийняте судове рішення. Разом з тим, користуючись своїми правами на власний розсуд представником заявника до суду першої інстанції було надано клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції.
Відповідно до п.1ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.
Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають .
У випадку усунення недоліку, що став підставою для відмови у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження, кредитор не позбавлений права повторного звернення до суду з такими вимогами.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення, ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 серпня 2020 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська
Судді                                                                        Т.М. Базовкіна
       Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2020 року.