ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 грудня 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 744/281/20
Головуючий у першій інстанції – Гнип О. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1358/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                     головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                     суддів: Висоцької Н.В., Євстафіїва О.К.     
                                     секретар: Позняк О.М.    
Позивач: Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
Відповідач: ОСОБА_1 
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області  від 16 вересня 2020 року у справі за позовом Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_1 про зобов`язання повернути автомобіль, (суддя Гнип О.І.),  постановлене о 16 год. 27 хв. у м. Семенівка, повний текст рішення складено 25 вересня 2020 року,    
                                         В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1   про зобов`язання повернення транспортного засобу – автомобіля марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , отриманого її батьком ОСОБА_2 – особою з інвалідністю як гуманітарна допомога. 
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі - Порядок № 999), інвалід, захворювання якого пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, I групи, ОСОБА_2 09.10.2008 року за рахунок коштів державного бюджету був забезпечений автомобілем зі звичайним керуванням марки ЗАЗ 110307-42. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його дружина, ОСОБА_3 як особа з інвалідністю, захворювання якої пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС, I групи, з 14.05.2008 року перебувала на обліку для забезпечення автомобілем і на підставі її заяви наказом директору Департаменту від 03.06.2013 року №90 вищевказаний автомобіль був переданий їй в користування. Оскільки ОСОБА_3 згідно медичної довідки була визнана непридатною до керування автомобілем, за рішенням колегії Департаменту керування автомобілем було дозволено доньці – ОСОБА_1 . За доводами позивача, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відповідачка зазначений транспортний засіб всупереч вимогам Порядку № 999 не передала Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації. 
Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області  від 16 вересня 2020 року позов задоволено; зобов`язано ОСОБА_1 повернути Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації в повному комплекті автомобіль марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , синього кольору, номерний знак НОМЕР_2 ; стягнуто з відповідачки на користь позивача із зарахуванням коштів на рахунок Чернігівського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів  оплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 2102 грн. Рішення суду мотивовано тим, що викладені позивачем у позові обставини знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні, адже доводяться даними поданих до суду доказів. При цьому суд не взяв до уваги відомості наданих стороною відповідача актів обстеження житлових умов та копії довідки Семенівської міської ради, оскільки вони не грунтуються на об`єктивно встановлених даних щодо факту проживання відповідачки та ОСОБА_3 і не містять достовірні посилання на переконливі джерела виявлених після смерті особи фактів. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що строк експлуатації спірного автомобіля становить 9 років 8 місяців 20 днів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано жодного документу про те, що автомобіль є його власністю, враховуючи, що підрозділом МВС було зроблено запис у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що власником автомобіля є ОСОБА_3 . За доводами відповідачки, автомобіль видано її батьку в користування 09 жовтня 2008 року, а на день смерті матері строк експлуатації автомобіля становив більше 10 років. ОСОБА_1 посилається, що її мати була особою з інвалідністю I групи, потребувала постійного стороннього догляду, тому відповідачка вимушена була постійно за нею доглядати та проживати разом з нею по день її смерті, що і підтверджується актом обстеження житлових умов від 25 березня 2019 року та довідкою Семенівської міської ради від 27 березня 2019 року. Відповідачка посилається, що вищевказаний акт було складено після смерті матері, оскільки проблема виникла саме після її смерті. ОСОБА_1 вважає порушеними її права як члена сім`ї померлих інвалідів, враховуючи, що її родина, будучи інвалідами, сплативши близько 3 тисяч грн ще у 2008 році, побудувавши гараж, оплативши навчання відповідачки на курсах водіїв, вкладаючи кошти в неодноразові ремонти, страховки та інше, і користуючись автомобілем більше 10 років, не набули права оформити автомобіль у власність. Відповідачка вказує, що положення п.16 Порядку, на який посилається позивач, суперечать ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У відзиві на апеляційну скаргу Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції – залишити без змін. Позивач вважає помилковими твердження відповідачки, що спірний автомобіль є власністю померлої ОСОБА_3 , оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, встановлено заборону на відчуження та передачу іншій особі без дозволу соцзабезпечення. За доводами Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, строк експлуатації розраховується не згідно з наказом Міністерства інрфаструктури України від 26.07.2013 року №550 «Про затвердження Правил експлуатації колісних транспортних засобів», а згідно з Порядком забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями. Отже строк експлуатації спірного автомобіля розраховується так: на дату смерті ОСОБА_2 – 4 роки 1 місяць 25 днів (з 09.10.2008 по 04.12.2012), на дату смерті ОСОБА_3 – 5 років 6 місяців 25 днів (з 11.06.2013 по 05.01.2019), а разом 9 років 8 місяців 19 днів, що є менше ніж 10 років. Позивач звертає увагу, що ОСОБА_1 було відомо, на яких умовах видавалося державне майно і на який термін.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що наказом №196 від 06 жовтня 2008 року Головного управління праці та соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації затверджено список інвалідів, які перебувають на обліку для забезпечення автомобілями позачергово та в порядку загальної черги, у кількості 10 чоловік, на отримання 10 автомобілів, серед яких був ОСОБА_2 , інвалід I групи внаслідок захворювання, пов`язаного з впливом аварії на ЧАЕС, на обліку – з 13.04.1998 року (а.с.3, 4).
Згідно з Актом приймання-передачі транспортного засобу від 09 жовтня 2008 року ОСОБА_2 забезпечено транспортним засобом – автомобілем марки ЗАЗ 110307-42, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , синього кольору (а.с.6).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9).
ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина померлого, яка також була інвалідом I групи (захворювання пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС) і була зареєстрована та проживала на день смерті чоловіка разом з ним, звернулась із заявою до начальника УСЗН у м.Семенівка про надання дозволу на переоформлення автомобіля ЗАЗ 110307 на її ім`я як дружини померлого інваліда з правом передачі керування автомобілем її донькою ОСОБА_1 (а.с.7, 8, 10).
Наказом №90 від 03 червня 2013 року Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації видано спірний автомобіль, який був виданий у користування ОСОБА_2 , в зв`язку з його смертю, інваліду I групи, захворювання якого пов`язано з впливом аварії на ЧАЕС, ОСОБА_3 , члену сім`ї померлого інваліда, яка проживала та була зареєстрована за місцем проживання і реєстрації померлого інваліда, має медичні показання та перебуває на обліку для забезпечення автомобілем без права продажу, дарування з правом передачі керування іншим особам, з наступним зняттям її з черги (а.с.11).
При цьому ОСОБА_3 11 червня 2013 року підписала зобов`язання  про те, що виданий їй автомобіль строком на 5 років і 10 місяців буде зберігатись як державна власність для особистого користування без права продажу і передачі іншим особам (а.с.12).
За рішенням колегії Департаменту керування автомобілем дозволено ОСОБА_1 до 30.05.2015 року (а.с.13).
20 червня 2013 року видано свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу, д.н.з. НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_3 з відміткою про заборону відчуження та передачі іншій особі без дозволу соцзабезпечення (а.с.14).
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).
29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на перереєстрацію спірного транспортного засобу на неї як члена родини та спадкоємця (а.с.20, 21).
Листами від 22 квітня, 04 липня і 20 серпня 2019 року відповідачці повідомлено про відсутність у неї права на переоформлення автомобіля у власність, оскільки ОСОБА_1 і  ОСОБА_3 на момент смерті останньої були зареєстровані за різними адресами, і запропоновано повернути автомобіль (а.с.25-26).
На час подання позову до суду спірний автомобіль до органів соціального захисту населення відповідачкою не повернуто, у зв`язку з чим Департамент соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації і звернувся до суду із даним позовом. 
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» держава гарантує розробку, виробництво технічних та інших засобів реабілітації та закупівлю спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення та забезпечення ними осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, поширює інформацію про таку продукцію.
Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України (частина четверта статті 4 ЦК України).
Порядком забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі – Порядок №999), визначено механізм забезпечення легковими автомобілями, зазначеними в абзаці шостому статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», осіб з інвалідністю, зокрема дітей з інвалідністю, які мають право на їх отримання безоплатно або на пільгових умовах.
За змістом пункту 16 Порядку № 999 після смерті особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену її сім`ї (за бажанням такого члена сім`ї), який на час смерті особи з інвалідністю були зареєстровані за місцем реєстрації особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю.
Автомобіль, строк експлуатації якого від 5 до 10 років, залишається безоплатно члену сім`ї, який на час смерті особи з інвалідністю був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю і середньомісячний сукупний дохід сім`ї якого за шість місяців, що передують дню смерті особи з інвалідністю, не перевищує прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід визначається відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої Мінсоцполітики.
Автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті особи з інвалідністю залишається у користуванні її сім`ї, якщо в ній є особа з інвалідністю, яка: мала підстави для забезпечення автомобілем на час смерті особи з інвалідністю або протягом не більше 6 місяців з дня її смерті; зареєстрована на час смерті особи з інвалідністю за місцем її реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через структурний підрозділ з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду.
Перереєстрація автомобіля на ім`я особи з інвалідністю з числа членів сім`ї, законного представника недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю проводиться територіальним органом з надання сервісних послуг МВС протягом 10 діб з моменту визначення особи, що буде експлуатувати автомобіль на законних підставах, шляхом видачі письмової довідки, форма якої затверджується Мінсоцполітики. До визначення такої особи автомобіль перебуває на зберіганні у членів сім`ї померлої особи з інвалідністю, а у разі їх відсутності повертається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції Фонду. Довідка видається особі з інвалідністю, законному представнику недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю структурним підрозділом з питань соціального захисту населення, в якому особа з інвалідністю перебувала на обліку, а особі з інвалідністю внаслідок трудового каліцтва - відповідним управлінням виконавчої дирекції Фонду.
Член сім`ї померлої особи з інвалідністю, який є також особою з інвалідністю, має право повторно стати на облік, але не раніше закінчення строку експлуатації автомобіля, отриманого за життя особою з інвалідністю чи законним представником недієздатної особи з інвалідністю, дитини особи з інвалідністю.
Іншому члену сім`ї померлої особи з інвалідністю, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлої особи з інвалідністю внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції Фонду вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю.
Розрахункова вартість автомобіля визначається структурним підрозділом з питань соціального захисту населення або управлінням виконавчої дирекції Фонду з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний календарний місяць, або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний календарний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний календарний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.
В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, вилучається або повертається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції Фонду у повному комплекті.
Автомобіль, отриманий особою з інвалідністю, законним представником недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 999 повернутий структурному підрозділу з питань соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції Фонду автомобіль підлягає огляду в установленому порядку для визначення його придатності для подальшої експлуатації, ступеня зносу та розрахункової вартості.
Автомобілі, придатні для подальшої експлуатації, за рішенням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду пропонуються у порядку черговості та без зняття з обліку особам з інвалідністю, у тому числі особам з інвалідністю унаслідок трудового каліцтва (за письмовою згодою особи з інвалідністю, законного представника недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю), для використання до отримання нового автомобіля, забезпечення яким здійснюється після закінчення десятирічного строку користування автомобілем, придатним для подальшої експлуатації. Строк користування автомобілем, придатним для подальшої експлуатації, визначається починаючи з дати отримання автомобіля попереднім користувачем з урахуванням строку експлуатації.
Аналогічні норми містилися у редакції Порядку №999, чинного на час виникнення спірних правовідносин.
Суд першої інстанції врахував зазначені норми матеріального права та дійшов правильного висновку, що відповідно до Порядку № 999 спірний автомобіль підлягає вилученню на користь позивача, оскільки немає правових підстав для визнання вказаного транспортного засобу за відповідачкою.
Доводи ОСОБА_1 щодо проживання її разом з ОСОБА_3 не є підставою для визнання за відповідачкою права власності на спірний автомобіль, оскільки нормами матеріального права, зокрема пунктом 16 Порядку № 999, визначено, що після смерті особи з інвалідністю такий автомобіль може бути безоплатно переданий у власність члену його сім`ї за умови, якщо на час смерті особи з інвалідністю він був зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю.
Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21 березня 2018 року у справі №705/6632/15-ц, які в силу положень ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватися апеляційним судом при застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позовів.
Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.
Під час вирішення цього спору суд першої інстанції установив обставини, що мають значення для справи, надав їм юридичну оцінку, а також оцінив усі докази, з яких виходив при вирішенні позову.
Посилання відповідачки щодо права на вільне пересування і вибір місця проживання не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуваним рішенням не вирішувалося питання про вказані вище права. Спірні правовідносини врегульовано спеціальним актом цивільного законодавства, зокрема Порядком № 999, у пункті 16 якого однією з підстав визнання права власності після смерті особи з інвалідністю на автомобіль, який був переданий останньому безоплатно чи на пільгових умовах, визначено саме реєстрацію члена сім`ї за місцем реєстрації особи з інвалідністю, а не спільне проживання. Вказана норма права не визнавалась неконституційною та була чинною на час виникнення спірних правовідносин.
Також не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 , що автомобіль перебував у власності її матері, оскільки за матеріалами справи встановлено, що автомобіль передавався ОСОБА_3 саме у користування без права продажу, дарування і при його отриманні матір відповідачки давала зобов`язання, що виданий їй автомобіль строком на 5 років і 10 місяців буде зберігатися як державна власність для особистого користування.
При цьому заслуговують на увагу доводи Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, що строк експлуатації спірного автомобіля становить менше 10 років з урахуванням положень Порядку №999.
Враховуючи викладене в сукупності, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. 
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Семенівського районного суду Чернігівської області  від 16 вересня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                             Судді: