Номер провадження: 22-ц/813/6777/20 
Номер справи місцевого суду: 947/7366/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,
                        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міжнародної наукової спільноти у особі Громадської організації «Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод «Університет» в інтересах Сізарєвої Олени Сергіївни та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі за позовом Міжнародної наукової спільноти у особі Громадської організації "Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод "Університет" в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 (треті особи: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області) про доповнення другим власним ім`ям, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Васильків О.В. 06 квітня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

01 квітня 2020 року Міжнародна наукова спільнота у особі Громадської організації "Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод "Університет" в інтересах  ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять установити доповнення другим власним ім`ям синів ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2020 року позовну заяву Міжнародної наукової спільноти у особі ГО «Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод «Університет» в інтересах  ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 (треті особи: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київський районний відділ у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про доповнення другим власним ім`ям) повернуто позивачеві з усіма доданими до неї документами.
В апеляційній скарзі Міжнародна наукова спільнота у особі Громадської організації «Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод «Університет» в інтересах Сізарєвої О.С. та  ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , просять судове рішення скасувати, та направити цивільну справу для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що  ОСОБА_1 є керівником Громадської організації «Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод «Університет», і тому їй не треба мати довіреність для підпису документів.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міжнародної наукової спільноти у особі Громадської організації «Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод «Університет» в інтересах Сізарєвої О.С. та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей  ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вирішуючи питання про повернення позивачеві позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позовну заяву не підписано одним з позивачів, а саме представником Міжнародної наукової спільноти у особі Громадської організації "Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод "Університет".
Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2020 року Міжнародна наукова спільнота у особі Громадської організації "Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод "Університет" в інтересах  ОСОБА_1 , а також ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись до суду з позовною заявою, в якій просили установити доповнення другим власним ім`ям синів ОСОБА_5 на ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 на ОСОБА_8 .
Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені Громадської організації "Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод "Університет" без довіреності, в тому числі підписувати договори, є її керівник - ОСОБА_1 .
Діюче законодавство України надає можливість особі як особисто звертатися до суду, представляти свої інтереси самостійно та діяти від власного імені, так і вчиняти відповідні дії через свого представника.
Самостійна участь особи від власного імені у судовому процесі є самопредставництвом.
На відміну від фізичної особи, яка може здійснювати будь-які дії, в тому числі і процесуальні, безпосередньо, юридична особа відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України набуває цивільні права та обов`язки і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. До таких органів належать правління, загальні збори, виконавчий орган (одноосібний чи колегіальний), наглядова рада, в залежності від організаційно-правової форми юридичної особи.
Таким чином, самопредставництво у судовому процесі здійснюється юридичною особою через свої органи, а саме через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення ( ч. 3 ст.  58 ЦПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить до висновку, що  ОСОБА_1 , як керівник Громадської організації «Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод «Університет», мала право підпису позовної заяви без довіреності на право підпису документів.
При цьому, колегія суддів зазначає, що вказані обставини, а саме те, що ОСОБА_1 є особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені Громадської організації "Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод "Університет" без довіреності, в тому числі підписувати договори, як її керівник, - не були відомі суду першої інстанції, оскільки до переліку документів, доданих до позовної заяви, позивачами не додано доказів, що підтверджують вказані обставини.
Однак, колегією суддів враховано, що положенням ч.5 ст.4 ЦПК, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що ст.6 конвенції визначає гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданого національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» ЄСПЛ указав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням §1 ст.6 конвенції.
Отже, виходячи з норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повернення цивільного позову з формальних підстав унеможливило доступ позивачів до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви Міжнародної наукової спільноти у особі Громадської організації "Національні та міжнародні досліження прав людини та основних свобод "Університет" в інтересах  ОСОБА_1 та ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що позовну заяву не підписано одним з позивачів, а саме - представником Міжнародної наукової спільноти у особі Громадської організації "Національні та міжнародні досліження прав людини та основних свобод "Університет".
При вказаних обставинах, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2020 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а справа – направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Міжнародної наукової спільноти у особі Громадської організації «Національні та міжнародні дослідження прав людини та основних свобод «Університет» в інтересах ОСОБА_1  та ОСОБА_1  в інтересах неповнолітніх дітей  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2020 року – скасувати, справу направити до Київського районного суду м. Одеси для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 30 жовтня 2020 року.
                                       
Судді Одеського апеляційного суду                                        С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе