Справа № 2-191/11                                        Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В. 
Провадження № 22-ц/811/1012/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

19 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого- судді Мельничук О.Я., 
суддів Крайник Н.П., Шеремети Н.О.
при секретарі Матяш С.І.
без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої І.В. на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року у справі за заявою ПАТ «Фідобанк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2019 року Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося до суду з заявою, в якій просить поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у цивільній справі № 2-191/11 про солідарне стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», 900098,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день постановлення рішення – 7 191 693,81 грн. заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судових витрат, понесених позивачем при поданні позову до суду, у розмірі 1820 грн. з підстав помилкової думки про право пред`явлення таких до виконання в строк до 27.04.2020, як про це зазначено у постановах Сихівського ВДВС від 27.04.2017 при поверненні виконавчих листів, виданих 03.08.2012.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року у задоволенні заяви ПАТ «Фідобанк» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.
Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої І.В. Вважає ухвалу суду незаконною. Звертає увагу, що рішення Сихівського районного суду міста Львова від 29 березня 2016 року боржниками не виконано. Зазначає, що у випадку відмови в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для подачі виконавчого документа до виконання, рішення суду від 29.03.2016 року в справі №2-191/11 в порушення ст. 18 ЦПК України буде не виконано, а у банку більше не буде жодних варіантів для захисту свого порушеного права. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання задовольнити та поновити ПАТ «Фідобанк» строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання у справі №2-191/11.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06 жовтня 2020 року, є дата складення повного судового рішення – ?? жовтня 2020 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої І.В. підлягає до задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд виходив з тих обставин, що заявником не наведено поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З таким висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.
Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Законом України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла до 02.06.2016, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання становив протягом року, якщо інше не передбачено законом, з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону від 02.06.16. визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до ч.2 даної норми Закону строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Згідно з ч.6 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.
Так судом встановлено наступне.
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 10 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, ухвалено стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Ерсте Банк» 7 198 693,81 грн. заборгованості за договорами кредиту та поруки, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду, у розмірі 1820 грн.
На виконання рішення суду від 10.02.2012 за заявою представника позивача від 25.07.2012 судом 03 серпня 2012 року було видано виконавчі листи, які перебували на примусовому виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ у Львівській області.
21 березня 2014 року ухвалою Сихівського районного суду м.Львова було замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства “Ерсте Банк” на Публічне акціонерне товариства “Фідобанк” у виконавчих провадженнях ВП №34453973, 34456234, 34453714, 34456009, 34452073, 34452592 з виконання виконавчих листів №2-191/11, виданих 03.08.2012 Сихівським районним судом м.Львова, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства “Ерсте Банк” 7 191 693,81 грн. боргу, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1820 грн.
ПУАТ «Фідобанк» 29 лютого 2016 року звернувся до Сихіського районного суду м.Львова з заявою про ухвалення додаткового рішення.
29.03.2016 Сихівським районним судом м.Львова ухвалене додаткове рішення – «абзац другий резолютивної частини рішення Сихівського районного суду м.Львова від 10 лютого 2012 р. по справі №2-191/2011 викласти у такій редакції: «стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» 900098,10 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день постановлення рішення – 7191693,81 грн. заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1820 грн.» Дане рішення набрало законної сили 02 травня 2016 року.
27.04.2017 виконавчі листи, видані 03.08.2012, відповідно до постанови державного виконавця були повернуті стягувачу із зазначенням можливості повторного пред`явлення їх до виконання в строк до 27.04.2020, за винятком відповідача ОСОБА_6 , який і надалі перебуває на виконанні.
17 липня 2017 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з заявою про видачу виконавчих листів відповідно до ухваленого додаткового рішення суду від 29.03.2016.
Сихівським районним судом м.Львова 19 липня 2017 року видано виконавчі листи згідно з додатковим рішенням суду із зазначенням набрання ним законної сили 02 травня 2016 року та вказанням строку пред`явлення до виконання виконавчого листа – три роки.
Вказані 5 виконавчих листів отримані представником заявника ОСОБА_7 нарочно 04.09.2017, про що свідчить розписка останньої на заяві про видачу виконавчого листа від 13.07.2017, одержаної судом 17.07.2017 за вих. № 15585.
Відтак заявник повинен був пред`явити зазначені виконавчі листи від 19.07.2017 до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання додатковим рішенням суду законної сили – тобто з 02.05.2016 по 02.05.2019.
Натомість заявник більше, ніж 1 рік і 9 місяців, видані йому 19.07.2017 виконавчі листи до виконання не пред`являв без поважних на те причин.
Дані виконавчі листи були пред`явлені заявником до виконання лише в серпні 2019 року та повернуті останньому Сихівським ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області 09.09.2019 без прийняття до виконання у зв`язку з пропуском стягувачем встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Звертаючи до суду з заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа, заявник зазначив, що у визначений Законом України «Про виконавче провадження строк, стягувачем не було пред`явлено виконавчі листи до виконання, оскільки, останній вважав, що має право предяв`явити їх до 27 квітня 2020 року (строк пред`явлення визначений у постановах від 27.04.2017) у зв`язку з тим, що додатковим рішенням суд визначив точну суму грошових коштів, які підлягають стягненню, але не ухвалював рішення щодо певної позовної вимоги, яка не була вирішена у рішенні від 10.02.2012.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.
Виконання рішення є фактично завершальною та головною стадією судового провадження і саме у процесі виконання рішення реалізовується основне завдання діяльності судової системи - фактичний захист порушеного права особи.
Проте, рішення суду від 10 лютого 2012 року з врахування ухваленого додаткового рішення 29 березня 2016 року фактично не виконано, а стягнути суму заборгованості в примусовому порядку стягувач позбавлений можливості з причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документ у справі №2-191/11 до виконання.
Частинами 1, 2 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом
Враховуючи суму, яка підлягає стягненню за рішення суду – 900098,10 доларів США, еквівалентну 7 191 693,81 грн. на момент ухвалення судом рішення в 2012 році, в разі відмови в поновленні заявнику строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відбудеться порушення заявника як кредитора на отримання з сторони позичальника кредиту та повернення процентів, що неодмінно завдасть шкоди кредитору.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.4 ст.10 ЦПК України, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (пункт 46 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 червня 2004 року у справі «Півень проти України» вказано, що право на судовий розгляд, гарантований статтею 6 Конвенції, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатись невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (параграф 35).
Крім того, відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18рп/2012 Конституційний Суд України).
З урахуванням фактичних обставин справи, колегія суддів вважає наявність достатніх підстав для задоволення заяви про поновлення Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі № 2-191/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Ексте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», 900098,10 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на день постановленні рішення – 7191693,81 грн. заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судових витрат, понесених позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1820 грн.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, чим допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Білої І.В. - задовольнити.
Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11 лютого 2020 року скасувати.
Заяву Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задовольнити.
Поновити Публічному акціонерному товариству «Фідобанк» пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання у цивільній справі №2-191/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Ексте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», 900098,10 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на день постановленні рішення – 7191693,81 грн. заборгованості за договором кредиту та поруки, а також судових витрат, понесених позивачем при поданні позову до суду у розмірі 1820 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 19 жовтня 2020 року.

Головуючий:                                                О.Я. Мельничук

       Судді:                                                                Н.П. Крайник

                                                                       Н.О. Шеремета