КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

__________________________________
Справа  №761/21487/18
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/6747/2020                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
15 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:                        
                                                судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                    суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                    при секретарі                      Коліснику В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року (суддя Волошин В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про визнання неправомірними дій, визнання недійсним та скасування наказів,
 
встановила:
 
у травні 2018р. позивач звернувся до суду з позовом та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати неправомірними дії відповідача; визнати недійсними та скасувати накази № 155 від 29 вересня 2017р.; № 185 від 24 листопада 2017р. «Про зміни в структурі ПАТ «Укрнафта»; № 11 від 31 січня 2018р. «Про зміни в організаційній структурі, структурних одиниць ПАТ «Укрнафта»; № 14 від 12 лютого 2018р. «Про зміни в організаційній структурі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта»; № 344-к від 15 лютого 2018р. «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі»; №4-агп від 16 лютого 2018р. «Про створення робочих комісій по інвентаризації, прийому - передачі ТМЦ у матеріально - відповідальних осіб ЦТТ та ВСР ЗП та ГО НГВУ «Долинанафтогаз»; № 26-АГП від 02 квітня 2018р. «Про внесення змін до наказу № 4-АГП від 16.02.2018 року «Про створення робочих комісій по інвентаризації, прийому - передачі ТМЦ у матеріально - відповідальних осіб ЦТТ та ВСР ЗП та ГО НГВУ «Долинанафтогаз»; № 381-к від 20 лютого 2018р. «Про затвердження акту простою».
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він тривалий час працює у НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта». 
Наказом ПАТ «Укрнафта» №14 від 12 лютого 2018р. «Про зміни в організаційній структурі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» з 16 лютого 2018р. створено у НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» групу транспортних сервісів (Долинський регіон). Однак згідно наказу НГВУ «Долинанафтогаз» № 344-к від 15 лютого 2018р. «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі» виключено з організаційної структури НГВУ «Долинанафтогаз» з 25 травня 2018р. ряд відділів, служб, цехів і посад. 
Наказом ПАТ «Укрнафта» № 363-к від 16 лютого 2018р. «Про зміни з штатній установці робітників управління» в цеху технологічного транспорту виведено ряд робітничих посад та переведено їх у створену групу транспортних сервісів (Долинський 
                                                                                   
регіон).
Позивач стверджував, що з 21 лютого 2018 року згідно акту простою № 1 11-ти працівникам НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» встановлено простій без належних на те підстав, оскільки зупинення роботи не відбулося, НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» працює в штатному режимі, і посади зазначених у простої працівників існують.
14 березня  2018 року НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» видано наказ № 539-к «Про попередження працівників про заплановане вивільнення у зв`язку із скороченням штату працівників» у зв`язку із виключенням з організаційної структури та штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців окремих відділів, служб, цехів і посад.
Позивач вважав, що зміна найменування посади без зміни змісту трудової функції (виконуваної роботи) не може бути підставою для звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України, у порушення ч. 1 ст. 21 КЗпП України НГВУ «Долинанафтогаз» не забезпечило усіх працівників згідно з укладеними трудовими договорами умовами праці, необхідними для виконання ними роботи, а у порушення ч. 1 ст. 34 КЗпП України НГВУ «Долинанафтогаз» ряду працівникам встановлено простій згідно наказу № 381-к від 20 лютого2018р. без належних на те підстав, оскільки зупинення роботи не відбулося, НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» працює в штатному режимі, посади зазначених у простої працівників існують і їм відповідно до трудового договору має бути надана можливість виконувати свої посадові обов`язки, що фактично порушується.
Також позивач стверджував, що накази, наведені в прохальній частині позовної заяви, були винесені з порушенням статей 21, 34, 40, 49-4 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення», п. 9.2.3, 25, 26 статуту ПАТ «Укрнафта».
20 січня 2020 року адвокатом Підлуським В.Д. подано письмове повідомлення про виправлення описки, допущеної у заяві про уточнення позовних вимог ОСОБА_1 , в частині дати та номеру наказу про затвердження акту простою, згідно якого предметом оскарження є наказ № 381-к від 19 квітня 2018 року, у прийняті якого судом було відмовлено.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки оскаржувані накази суперечать статуту ПАТ «Укрнафта» та нормам законодавства, наведеним у позовній заяві.
Крім того, позивач звертає увагу, що позовні вимоги підтверджуються поясненнями учасників справи, показами свідків, а також письмовими доказами, які не були досліджені судом; судом не витребувано, а відповідачем не надано доказів наявності чи відсутності у позивача права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, не надано пояснень з яких причин позивачу відмовлено у переведенні на вакантну посаду.
Також судом порушені норми процесуального права, оскільки неправомірно відхилено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, покладено обов`язок доказування неправомірності дій відповідача на позивача, хоча такий обов`язок відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України покладено на відповідача.
Позивач посилається на те, що судом встановлений факт незаконного простою стосовно позивача, але у задоволенні позовних вимог про скасування наказу безпідставно відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, оскільки позивачем не наведено обґрунтування невідповідності оскаржуваних наказів вимогам статуту чи положення НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» або нормам матеріального права, а прийняття даних наказів здійснювалось як реалізація права на самостійне здійснення господарської діяльності. Також безпідставними  є доводи позивача щодо допущення описки в номері наказу про затвердження акту простою, так як під час судового розгляду позивач змінив первісну позовну вимогу щодо скасування наказу № 831-к та в уточненій позовній заяві просив скасувати наказ № 381-к від 20 лютого 2018р., долучивши його копію до матеріалів справи, що спростовує твердження позивача про описку. Крім того, питання щодо скасування наказу про затвердження акту простою вже було предметом розгляду Київським апеляційним судом в аналогічній справі, де суд апеляційної інстанції відмовив у скасуванні наказу. Правову оцінку законності введення простоїв по НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» в 2018р. було надано Івано-Франківським окружним адміністративним судом у рішенні від 17 липня 2018р., яким встановлено законність простою після прийняття наказу № 344-к від 15 лютого 2018р. «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі», відповідно до якого законно виключено з організаційної структури цех технологічного транспорту та виключено з штатного розпису посаду, яку обіймав позивач - начальник Автотракторна колона (Струтин) цех технологічного транспорту. Також безпідставними  є посилання позивача на порушення судом ч. 3 ст. 81 ЦПК України.
            Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника - адвоката Підлуського В.Д., які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника відповідача Малети А.І. , який просив залишити рішення суду без змін, підтримавши доводи відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника колони в підрозділі Автотракторна колона, Цех технологічного транспорту у Нафтогазовидобувному управлінні «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта». 
29 вересня 2017 року ПАТ «Укрнафта» видано наказ №155, відповідно до якого з метою вдосконалення організації структури ПАТ «Укрнафта», підвищення ефективності та продуктивності праці з 02 жовтня 2017 року внесено зміни в організаційні структури нафтогазовидобувних управлінь та газопереробних заводів ПАТ «Укрнафта».
24 листопада 2017 року відповідачем було видано наказ №185 «Про зміни в структурі ПАТ «Укрнафта», згідно якого з метою вдосконалення структури ПАТ «Укрнафта», підвищення ефективності та продуктивності праці з 25 листопада 2017 року були створені ряд управлінь.
31 січня 2018 року ПАТ «Укрнафта» видано наказ №11 «Про зміни в організаційній структурі структурних одиниць ПАТ «Укрнафта», відповідно до якого з 01 лютого 2018 року внесено зміни у організаційну структуру відповідача.
12 лютого 2018 року відповідачем видано наказ №14 «Про зміни в організаційній структурі нафтогазовидобувного управління «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта», відповідно до якого з 16 лютого 2018 року у нафтогазовидобувному управлінні «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» створено групу транспортних сервісів (Долинський регіон) та підпорядковано її керівнику структурної одиниці.
15 лютого 2018 року НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта»  видано наказ №344-к «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі», відповідно до п.1 якого виключено із організаційної структури НГВУ «Долинанафтогаз» з 25 травня 2018 

року, зокрема, цех технічного транспорту та відповідно до п.2 якого виключено зі штатного розпису НГВУ «Долинанафтогаз» з 25 травня 2018року, зокрема, посаду начальника колони Автотракторна колона Цех технологічного транспорту.
16 лютого 2018 року НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» було видано наказ №4-АГП «Про створення робочих комісій по інвентаризації, прийому - передачі ТМЦ у матеріально - відповідальних осіб ЦТТ та ВСР ЗП та ГО НВГУ «Долинанафтогаз».
02 квітня 2018 року НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта»  було видано наказ №26-АГП «Про внесення змін до наказу №4-АГП «Про створення робочих комісій по інвентаризації, прийому - передачі ТМЦ у матеріально - відповідальних осіб ЦТТ та ВСР ЗП та ГО НВГУ «Долинанафтогаз».
20 лютого 2018 року НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта»  видано наказ № 381-к «Про затвердження акту простою», в якому зазначено, що у зв`язку зі змінами в організаційній структурі НГВУ «Долинанафтогаз» ПАТ «Укрнафта» та відсутністю організаційних і виробничих умов для виконання посадових обов`язків працівників, відповідачем було прийнято рішення про затвердження Акту простою №1. У зазначених наказі та акті у переліку працівників прізвище позивача відсутнє.
Простій ОСОБА_1 зафіксовано актом № 3-П від 19 квітня 2018 року, який затверджений наказом № 381-к від 19 квітня 2018 року, та визначений початок простою з 23 квітня 2018 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходи з їх недоведеності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.
Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об`єднань у ч.3 ст.64 ГК України.
Тобто право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, вирішення даного питання стосується внутрішньогосподарської діяльності підприємства, тому у суду відсутня компетенція оцінювати доцільність скорочення чисельності або штату працівників, або внесення змін в структуру підприємства.
Доводи апеляційної скарги, що спірні накази видані з порушенням положень Статуту відповідача, розділу 12 Положення НГВУ «Долинанафтогаз» про нафтогазовидобувне управління «Долинанафтагаз», колегія суддів вважає недоведеними, так як в матеріалах справи Статут відповідача відсутній, а розділ 12 Положення визначає підстави і порядок реорганізації і ліквідації НГВУ.
Разом з цим, з тексту оскаржуваних наказів не вбачається, що у відповідача здійснювалася реорганізація або ліквідація НГВУ. Також відсутні підстави для висновку, що спірні накази стали підставою для створення, реорганізації та ліквідації відокремлених підрозділів, філій, представництв.  
Посилання у апеляційній скарзі на порушення відповідачем норм ст. 21, 32, 34, 40, 42, 46, 49-2, 49-4, 51 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ст. 20 Закону України «Про зайнятість населення», колегія суддів вважає безпідставними, так як вказаними нормами не визначений порядок видання наказів стосовно чисельності та штату працівників.
Також вказані норми не можуть бути підставою для визнання незаконними наказів, якими була скорочена посада, яку займав позивач, оскільки вони регулюють правовідносини працівника та роботодавця, і дотримання прав працівника при його звільненні за ініціативою роботодавця, що не є предметом даного спору.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не досліджував питання переважного 

права позивача на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, є безпідставними, так як під час судового розгляду було встановлено, що позивач не є звільненим з роботи і позовних вимог з приводу його переважного права на залишення на роботі заявлено не було. Також позивачем не було заявлено вимог про визнання неправомірними дій чи бездіяльності відповідача стосовно відмови позивачу у переведенні на вакантну посаду.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, саме позивач визначає зміст своїх позовних вимог та обирає спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не посилався на неправомірність дій відповідача стосовно не переведення його на певну вакантну посаду і вказане питання не було предметом судового розгляду.
Оскаржуючи накази відповідача, позивач посилався на порушення процедури їх прийняття, що не було встановлено під час судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час судового розгляду позивачем не було надано доказів та не доведено, що спірними наказами були порушені його трудові права і відповідач діяв неправомірно.
Також безпідставними вважає колегія суддів посилання у апеляційній скарзі на неправомірне не застосування судом ч. 3 ст. 81 ЦПК України, так як звертаючись до суду з даним позовом, позивач не посилався, що спірні накази були прийняті відповідачем у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції при розгляді позовних вимог про визнання недійсним та скасування наказу про затвердження акту простою позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
З наданих суду доказів встановлено, що5 квітня 2018 року позивача було попереджено про наступне вивільнення із займаної посади через два місяці з моменту вручення попередження.
З попередженням ОСОБА_1 був ознайомлений 5 квітня 2018 року. 
Одночасно із врученням попередження позивачу запропоновані вакантні посади, які існували у відповідача, що не заперечував позивач під час апеляційного розгляду.
19 квітня 2018 року працівниками НГВУ «Долинанафтагаз» був складений акт № 3-П про початок простою ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю організаційних та виробничих умов, необхідних для виконання ним своїх посадових обов`язків.
Наказом № 831-к від 19 квітня 2018 року в.о. начальника НГВУ «Долинанафтогаз» вказаний акт був затверджений та встановлений початок простою з 23 квітня 2018 року та визначений порядок роботи позивача на час простою та оплати простою.
Відповідно до положень ст. 34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Під час судового розгляду було встановлено, що з 19 квітня 2018 року позивач свої посадові обов`язки не виконував, так як йому не надавалось жодного виробничого чи організаційного завдання, також він не виконував будь-якої іншої роботи. Вказані обставини позивач підтвердив під час апеляційного розгляду.
За таких обставин, відповідач правомірно зафіксував простій не з вини працівника актом та затвердив його наказом.
Зазначаючи у мотивувальній частині рішення про те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що у роботодавця виник простій, викликаний відсутністю організаційних та технічних умов, суд першої інстанції посилався на статті 40, 42, 49-2 КЗпП України, постанову пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», де роз`яснено, що саме повинен з`ясовувати суд при розгляді спорів, пов`язаних з звільненням працівника за п. 1 ст. 40 КЗпП України, що на думку колегії суддів, є помилковим, так як вказані норми регулюють правовідносини щодо звільнення працівника, однак такі позовні вимоги позивачем не заявлялися і судом було встановлено, що позивач не був звільнений на час розгляду справи.
Також під час судового розгляду позивачем не було зазначено, а судом не встановлено, що позивач надав згоду на переведення на запропонованому йому вакантну посаду, як на період простою, так і у зв`язку із скороченням його посади.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги заяву представника позивача про виправлення описки, допущеної в уточненій позовній заяві стосовно номеру наказу та дати його видачі, яким був затверджений акт про простій позивача, так як фактичні обставини справи, які були викладені позивачем та його представником, стосувалися саме простою, який стосувався позивача, і під час судового розгляду було встановлено, що такий наказ був виданий відповідачем.
Разом з цим, допущене судом першої інстанції порушення не призвело до неправильного вирішення спору, так як під час судового розгляду було встановлено, що з 19 квітня 2018 року позивач не виконував свої посадові обов`язки у зв`язку із ненаданням йому завдань роботодавцем, тобто існував простій, який виник не з вини працівника.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що правових підстав для визнання незаконним наказу № 381-к від 19 квітня 2018 року під час судового розгляду встановлено не було.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані докази, правильно застосовані норми матеріального права, допущене судом порушення норм процесуального права не призвело до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
            Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів
 
постановила:
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року - без змін.

 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний тест постанови складено 28 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                    І.М. Рейнарт

Судді                                                                       Г.М. Кирилюк

                                                                                 Т.А. Семенюк