ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/396/20 Справа № 204/5898/15 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 
04 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро

04 листопада 2020 ркоу Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О. 
                       за участю секретаря – Мазур Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро 
заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на  рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову зазначив, що його прабабі, ОСОБА_4 , та його прадіду, ОСОБА_5 , належало по 1/2 частині зазначеного домоволодіння, на підставі рішення Народного суду Красногвардійського району м. Дніпропетровська. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його прадід ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину зазначеного нерухомого майна. Його онук, відповідач по справі – ОСОБА_3 , після смерті прадіда отримав свідоцтво про право на спадщину від 27.07.1982 року, р/н № 1-3129. Але з того часу, як відповідач прийняв спадщину та по теперішній час він не проживає у зазначеному домоволодінні, ніколи не довідувався до нього, тому що вважав, що воно по праву належить прабабі, дружині померлого – ОСОБА_4 , адже вона самостійно доглядала будинок та утримувала його у належному стані. Де на теперішній час проживає ОСОБА_3 позивачу не відомо. Частина домоволодіння, яка перейшла у спадок до відповідача знаходилася у занедбаному стані, тому позивач у 2002 році коли повернувся з армії, за власний рахунок відремонтував його та привів у задовільний стан. Фактично з того часу, 1/2 частину домоволодіння, яка належить відповідачу, позивач використовував для своїх власних потреб, зберігав там дрова, та свої особисті речі. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла прабаба позивача. ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частку зазначеного домоволодіння. Після неї спадщину прийняла баба позивача, ОСОБА_6 . Успадковану частину, ОСОБА_6 вирішила залишити своєму внукові – позивачу по справі. 17.11.2012 року вона подарувала частину домоволодіння позивачу. Після цього, позивач продовжував відкрито, безперервно та добросовісно користуватися частиною домоволодіння, яке належить відповідачу. У зв`язку з тим, що частина будівлі, яка належить відповідачу, знаходить у вкрай занедбаному стані, позивач змушений витрачати свої кошти на її утримання та ремонт, бо існує загроза руйнації всього будинку. Враховуючи наведене просив позов задовольнити (том 1 а.с.2-3).

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовлено ( том 2 а.с.72-73).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року, в якому виправлено описку ухвалою від 13 жовтня 2016 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року – скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог та визнано за ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1065 м2, по фактичному користуванню, яке складається з: А-1 – житловий будинок, шл.бетон, загальною площею 47,5 м2, Б – сарай, шл.бетон, Е- сарай, шл.бетон, Ж – гараж, шл.блок, Г – сарай, шл.бетон, З – вбиральня, дер., І,1-11 – споруди. ( том 1 а.с.а.с.113-116,124-125).

03 травня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами (том 1 а.с.140-143).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року за нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - задоволено.
Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року – скасовано.
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року - залишено без змін (а.с.194-200).

Постановою Верхового суду від 25 березня 2020 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Гусакової Оксани Борисівни задоволено частково, постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (том 2 а.с.14).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю — відмовлено. 
Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року - залишено в силі ( том 2 а.с.75-77). 

15 вересня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направила на адресу апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви представник апелянта зазначила, що під час розгляду справи в апеляційній інстанції нею було зроблено усну заяву про намір заявити вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. до судових дебатів. Позивач, 03 квітня 2020 року, за надання правничої допомоги сплатив кошти за угодою №109 від 02 грудня 2019 року в розмірі 20 000 грн (том 2 а.с. а.с.81-82,84-86).

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, поряд з іншими належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК).
У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що 09 вересня 2020 року представником апелянта в судовому засіданні перед судовими дебатами усно заявлено про намір заявити вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року питання щодо судових витрат вирішено не було.
15 вересня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 направила на адресу апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідними документами, а саме: договором про надання правової допомоги № 109 від 02.12.2019 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру №110 від 02.12.2019 року; актом прийому — передачі виконаних робіт від 18.12.2019 року за договором № 109 про надання правової допомоги від 02.12.2019 року; детальним описом робіт (наданих послуг), які були виконанні адвокатом Гусаковою О.Б. в інтересах ОСОБА_1 під час розгляду справи у Верховному Суді; актом прийому — передачі виконаних робіт від 09.09.2020 року за договором № 109 про надання правової допомоги від 02.12.2019 року (здійснення представництво інтересів клієнта в Дніпровському апеляційному судді в судовому засіданні, яке відбувалося 09.09.2020 року), відповідно до яких ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у Верховному суді та в апеляційному суді поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн, тому, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе задовольнити заяву представника  ОСОБА_1   ОСОБА_2  про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом справиу Верховному Судді та в Дніпровському апеляційному судді за заявою  ОСОБА_3 про перегляд рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у зв`язку з нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу – задовольнити.

Ухвалити по даній цивільній справі додаткову постанову, якою стягнути з  ОСОБА_3 (ІПН:  НОМЕР_2 ) на користь  ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: