ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1570/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/1807/13-ц Категорія: на ухвалу 	Коваль А. Б. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       06 жовтня 2020 року                                                                м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Сіренко Ю.В., Гончар Н.І.	
секретар 	Торопенко Н.М.	

учасники справи:
скаржник – ОСОБА_1 ,
виконавець – державні виконавці Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливода О.П. (автор апеляційної скарги), ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу в.о. начальника Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливоди О.П. на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2020 (повний текст складено 24.03.2020, суддя в суді першої інстанції Коваль А.Б.) у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливоди О.П., Рибак Л.В.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у березні 2017 року звернувся до суду зі скаргами на дії державних виконавців, якою просив визнати протиправними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 ВП №53532502 на примусове виконання постанови №47606888 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 53988,02 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 ВП №53530858 на примусове виконання постанови №47605977 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 63146,21 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 ВП №53531909 на примусове виконання постанови №47607155 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 23,13 грн., постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 ВП №53532802 на примусове виконання постанови №47607066 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 127,89 грн., пункт 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по ВП №47605977, пункт 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по ВП №47606888, пункт 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві по ВП №47607066, пункт 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві по ВП №47607155.
Ухвалою від 12.06.2017 скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області об`єднані в одне провадження.
Скаржник вказує, що державним виконавцем з нього фактично не було стягнуто кошти на користь стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» при примусовому виконанні виконавчого листа №705/1807/13-ц, 2/705/33/14 виданого 13.05.2015 Уманським міськрайонним судом, у розмірах 631462,12 грн., 466547,69 грн., пені в сумі 73332,55 грн., а всього 539880,24 грн., судових витрат в сумі 1278,90 грн., судового збору в сумі 3219,00 грн. Отже примусове виконання не було проведено та відсутні підстави для відкриття провадження про стягнення виконавчого збору, оскільки відсутні підстави для його справляння. 
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2020 скарги у справі задоволено частково та скасовано постанову головного державного виконавця Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Рибак Л.В. №47606888 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 53988,02 грн. та постанову №47605977 від 28.05.2015 про стягнення виконавчого збору на суму 63146,21 грн. 
Визнано протиправними дії головного державного виконавця Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Рибак Л. В. при прийнятті пункту 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві (ВП №47605977) про стягнення з позивача на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 631462,12 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа №705/1807/13-ц, 2/705/33/14 виданого 13.05.2015 Уманським міськрайонним судом та скасовано зазначений пункт.
Визнано протиправними дії головного державного виконавця Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Рибак Л.В. при прийнятті пункту 2 резолютивної частини постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві (ВП №47606888) про стягнення з позивача на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» процентів в сумі 466547,69 грн., пені в сумі 73332,55 грн., а всього 539880,24 грн. при примусовому виконанні виконавчого листа №705/1807/13-ц, 2/705/33/14 виданого 13.05.2015 Уманським міськрайонним судом, та скасовано зазначений пункт.
Визнано протиправними дії державного виконавця Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливоди О.П. при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 (ВП №53532502) на примусове виконання постанови №47606888 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 53988,02 грн. та постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 (ВП №53530858) на примусове виконання постанови №47605977 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 63146,21 грн.
Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 (ВП №53532502) на примусове виконання постанови №47606888 від 28.05.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 53988,02 грн.
Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 (ВП №53530858) на примусове виконання постанови №47605977 від 28.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору на суму 63146,21 грн. 
В задоволенні решти вимог скарги - відмовлено.
Суд погодився з доводами боржника та зазначив, що за відсутності примусового виконання виконавчих документів, як у даному випадку, правових підстав для стягнення виконавчого збору немає.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, в.о. начальника Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливоди О.П. подав 17.08.2020 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом юрисдикції розгляду спору, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та залишити скарги боржника без задоволення. Зазначено, що спір щодо правомірності стягнення виконавчого збору, як у цій справі, має вирішуватися у порядку адміністративного судочинства. Також скаржник вказує, що виконавчий збір стягнуто з боржника правомірно у відповідності до приписів ч.3 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження».
У відзиві на апеляційну скаргу боржник просив суд відхилити доводи апеляційної скарги, а увалу суду першої інтонації – залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою. 

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно до вимог ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Положеннями ч.ч.1, 2 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
В свою чергу згідно пункту 7 частини другої статті 17 згаданого Закону постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже із наведеного вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Вказані правові висновки неодноразово робилися ВП ВС при визначенні юрисдикції розгляду спорів про скасування постанов ДВС про стягнення виконавчого збору - від 20.09.2018 у справі 821/872/17, від 17.10.2018 у справі 826/5195/17, від 03.04.2019 у справі 370/1034/15-ц.
Апеляційний суд приймає до уваги, що предметом оскарження у справі є постанови ДВС, прийняті в 2017 році, про відкриття виконавчого провадження на виконання постанов ДВС про стягнення виконавчого збору, прийнятих у 2015 році. На момент відкриття вказаного виконавчого провадження вже діяла нова редакція ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема вищенаведеної ч.2 ст.74 про оскарження відповідних дій державних виконавців до адміністративного суду.
Крім того, в силу вимог ч.7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження», який набув чинності 05.10.2016, про те, що виконавчі дії, після набрання чинності цим Законом здійснюються відповідно до цього Закону, саме зазначеним нормативно-правовим актом регламентуються спірні правовідносини.
Наявність у справі ухвали судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2017 року про відмову у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області про скасування постанов про відкриття виконавчого провадження від 06.03.2017 року про стягнення виконавчого збору не може визначати апріорі законність оскаржуваної ухвали суду, оскільки за змістом ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, належним чином право особи на доступ до суду забезпечується саме у спосіб звернення до суду, визначеного законом, а не до будь-якого судового органу країни.
Зазначених обставин суд першої інстанції в цій справі не врахував, що призвело до порушення правил юрисдикції та в силу вимог ч.2 ст.377 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі. 
Скаржнику ОСОБА_1 має бути роз`яснено, що відповідні вимоги ним можуть бути заявлені у порядку адміністративного судочинства.
У аспекті вищевикладеного, відсутні підстави для вирішення вимог скарги по суті шляхом відмови в її задоволенні, про що порушено питання в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381-384, 447 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2020 у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державних виконавців Уманського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Паливоди О.П., Рибак Л.В., - скасувати.
Провадження у даній справі – закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 про те, що його вимоги про скасування рішень державних виконавців про стягнення виконавчого збору можуть бути заявлені у порядку адміністративного судочинства.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 07.10. 2020.

Суддя-доповідач                        

Судді