ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7938/19                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 грудня 2020 року                                                                                   м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., 
секретаря                                                  Ткаченка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:
У травні 2019 року Фізична  особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстра платників єдиного податка від 30 березня 2018 року. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що згідно з інтегрованою карткою платника податків станом на 30 березня 2019 року у позивача була наявна заборгованість протягом двох послідовних кварталів, що є підставою для анулювання реєстрації його платником єдиного податку. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження згідно пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.
Судом установлено, що з 18 листопада 2003 року позивач перебуває на обліку в ДПІ у Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві як фізична особа-підприємець, з 01 січня 2012 року по 31 березня 2018 року був зареєстрований платником єдиного податку третьої групи за ставкою 5% до дохода.
Рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 30 березня 2018 року позивача виключено з реєстра платників єдиного податку відповідно до підпункта 299.10.3 пункта 299.10 статті 299 Податкового кодексу України на підставі випадка, визначеного абзацом 8 підпункта 298.2.3 пункта 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (у разі наявності податкового борга на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів).
Уважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не дотримано умов та порядку прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зокрема, всупереч вимогам пункта 299.11 статті  299 ПК України не проведено перевірку наявності чи відсутності факту порушення позивачем вимог щодо умов перебування у статусі платника єдиного податку першої - третьої груп, та в порушення вимог статті 59 Податкового кодексу України не надіслано податкову вимогу про сплату боргу, а тому оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин (далі - ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункта 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункта 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Підпунктом 49.18.2 пункта 49.18 статті49 ПК України передбачає, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).
Відповідно до абзаца 2 пункта 294.1 статті 294 ПК України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.
Згідно з пунктом 294.2 статті 294 ПК України податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.
Пункт 295.3 статті 295 ПК України передбачає, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.
У разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, в останній день другого із двох послідовних кварталів (підпункт 8 підпункта 298.2.3 пункта 298.2 статті 298 ПК України).
Відповідно до пункта 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункта 298.2 статті 298 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 299.11 наведеної правової норми у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Таким чином, контролюючий орган приймає рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп у разі встановлення під час проведення перевірки факту наявності у такого платника податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів, що повинно бути зафіксовано у відповідному акті перевірки. При цьому, реєстрація платника єдиного податку анулюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
Як убачається з матеріалів справи, несплата позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання по сплаті штрафа за несвоєчасне подання декларації платника єдиного податка за 1 квартал 2017 року протягом двох послідовних кварталів встановлена контролюючим органом на підставі доповідної записки від 22 березня 2018 року.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч вимогам пункта 299.11 статті 299 ПК України перевірку з вказаного питання податковим органом проведено не було, відповідно і акт перевірки останнім не складався.
Таким чином, контролюючим органом порушено умови і порядок прийняття рішення про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.
Вказаний факт апелянтом не заперечується, доказів протилежного суду не надано.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що контролюючим органом не дотримано умов та порядку прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, зокрема, всупереч вимогам пункта 299.11 статті 299 ПК України не проведено перевірку наявності чи відсутності факта порушення позивачем вимог щодо умов перебування у статусі платника єдиного податку першої - третьої груп, а тому оскаржуване рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №813/1465/17, від 14 травня 2019 року у справі №813/1373/16, від 12 листопада 2019 року у справі №820/274/17 та від 19 листопада 2019 року у справі №200/5738/19-а.
При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства  України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.
Відповідно до  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.    Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України  визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено з дотриманням норм чинного матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями 33, 34, 134, 243, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 травня 2020 року  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька