Постанова
Іменем України 
 
09 грудня 2020 року
м. Київ
справа № 760/16464/20
провадження № 51-5049км20  
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 ,                                   
суддів                                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю: 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року про повернення апеляційної скарги.
 
Зміст судового рішення і встановлені судом апеляційної інстанцій обставини
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 10 вересня 2020 року повернув апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалуслідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року особі, яка її подала.
 
Згідно з мотивувальною частиною вказаної ухвали ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 29 липня 2020 року лише 01 вересня 2020 року, тобто поза межами встановленого ст. 395 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК)п`ятиденного строку. Таким чином апеляційний суд встановив, що апеляційну скаргу подано з пропуском п`ятиденного строку, а апелянт не ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження згаданої ухвали слідчого судді. Тому, суд апеляційної інстанції, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, повернув апеляційну скаргу ОСОБА_5 .  
 
Вимоги і доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
На обґрунтування доводів у касаційній скарзі зазначає про незаконність оскаржуваної ухвали. Вважає, що суд безпідставно повернув його апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, оскільки про існування вказаної ухвали йому  стало відомо з реєстру судових рішень 28 серпня 2020 року.  01 вересня 2020 року він подав апеляційну скаргу. Від суду зазначена ухвала рекомендованим листом надійшла лише 24 вересня 2020 року.
 
Таким чином, вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді він не пропустив.
 
Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_5 , позицію прокурора та перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга   підлягає (не підлягає) задоволенню на таких підставах.
 
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право на справедливий суд, що включає в себе, у тому числі, право доступу до правосуддя. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
 
Право на апеляційне оскарження судових рішень гарантовано  ст. 129 Конституції України і як конституційна засада судочинства становить невід`ємну складову права на судовий захист.
 
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
 
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.
 
Частиною 3 ст. 395 КПК установлено виключення із загального правила щодо початку обчислення строку оскарження ухвал слідчого судді, за яким відлік п`ятиденного терміну починається не з дня їхнього проголошення, а з дня отримання заінтересованою особою копії судового рішення. Зазначений порядок стосується лише тих осіб, без виклику яких було постановлено ухвалу слідчого судді, яку вони оскаржують.
 
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
 
Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддя Солом`янського  районного суду м. Києва 29 липня 2020 року отримав скаргу ОСОБА_5 на дії Національного антикорупційного бюро і цього ж дня без виклику сторін своєю ухвалою повернув зазначену скаргу. 
 
ОСОБА_5 , не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, 01 вересня 2020 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді місцевого суду від 29 липня 2020 року. У скарзі зазначив, що не погоджується з ухвалою суду та вказав, що про її наявність дізнався з Єдиного реєстру судових рішень – 28 серпня 2020 року.
 
Крім цього, відповідно до наявного у матеріалах провадження зворотного повідомлення, ОСОБА_5 отримав ухвалу слідчого судді місцевого суду                       24 вересня 2020 року.
 
За таких обставин суд апеляційної інстанції не мав переконливих підстав стверджувати, що ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою до суду з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, визначеного п. 3           ч. 2 ст. 395 КПК. 
 
Отже, рішення судді апеляційного суду про повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК є передчасним і необґрунтованим, таким, що позбавляє ОСОБА_5 права на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді і значно обмежує його права на доступ до правосуддя.
 
З огляду на викладене колегія суддів доходить до висновку про те, що згідно з  загальними засадами кримінального процесуального закону і нормами, які спрямовані на їх реалізацію, право апеляційного скарження ухвали слідчого судді, яку постановлено без виклику особи, виникає з дня отримання особою копії судового рішення.    
 
Таким чином, апеляційним судом було допущено таке порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК слід визнати істотним, оскільки воно перешкодило суду належним чином забезпечити права та законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
 
Беручи до уваги викладене, ухвала Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, а справа – направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час якого слід урахувати наведене й ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
 
Керуючись статтями 369, 376, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 рокупро повернення апеляційної скарги ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського  районного суду м. Києва від 29 липня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:  

ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                           ОСОБА_3