ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" жовтня 2020 р.           Справа№ 911/842/16
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
  
при секретарі судового засідання Найченко А.М.,
розглянувши заяву Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення судових витрат 
у справі № 911/842/16 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд»
до 1. Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;
2. Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області;
3. Головного управління Держгеокадастру у Київській області,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
1. Київська міська рада;
2. Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради;
3. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: 
ОСОБА_1 
про визнання права оренди на земельну ділянку, скасування рішень та державної реєстрації земельних ділянок

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання права оренди на земельну ділянку, скасування рішень та державної реєстрації земельних ділянок.
Рішенням Господарського суду Київської області від 04.06.2019 у справі №911/842/16 прийнято відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» від позову в частині вимоги про визнання права оренди на земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, 1-а, у Голосіївському районі міста Києва, кадастровий номер 8000000000:79:716:0032, у вказаній частині провадження у даній справі закрито; позовні вимоги до Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області задоволено, визнано незаконними та недійсними рішення Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №10 та №36 від 25.12.2012; скасовано державну реєстрацію земельних ділянок: 3222481601:01:053:5010, 3222481601:01:053:5011, 3222481601:01:053:5012, 3222481601:01:053:5013, 3222481601:01:053:5014, 3222481601:01:053:5015, 3222481601:01:053:5016, 3222481601:01:053:5017, 3222481601:01:053:5018, 3222481601:01:053:5019, 3222481601:01:053:5020, 3222481601:01:053:5021; у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» до Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про скасування рішень та державної реєстрації земельних ділянок відмовлено та здійснено розподіл судових витрат. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2020 у справі №911/842/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2019 у справі №911/842/16 задоволено, апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на вказане рішення залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 04.06.2019 у справі №911/842/16 скасовано, провадження у даній справі закрито на підставі п. 1 ч. 1  ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
           30.09.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області надійшла заява від 28.09.2020 (вх. №09.1-11/4421/20), в якій відповідач-1 на підставі ч. 5 ст.  130 ГПК України просив покласти на позивача судові витрати пов`язані з розглядом справи №911/842/16, а саме:
-          на судову земельно-технічну експертизу в розмірі 26  424,00 грн;
-          на судову земельно-технічну експертизу в розмірі 90  000,00 грн;
-          на топографо-геодезичні роботи по дослідженню координат в розмірі 15  000,00 грн;
-          на судову земельно-технічну експертизу в розмірі 49  900,00 грн;
-          на встановлення (відновлення) межових знаків витрати в розмірі 3  450,00  грн;
-          на судову земельно-технічну експертизу в розмірі 47  000,00 грн;
-          на судову земельно-технічну експертизу в розмірі 49  900 ,00 грн;
-         судовий збір у розмірі 4  134,00 грн.
02.10.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшла заява від 01.10.2020 (вх.  №09.1-13/19366/20), в якій останнім, окрім вимог, зазначених у заяві від 28.09.2020 (вх. №09.1-11/4421/20), викладено обставини, які, на його думку, підтверджують підстави для компенсації понесених ним судових витрат.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2020 призначено судове засідання для ухвалення додаткового рішення у справі №911/842/16 щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на 12.10.2020. 
У судове засідання позивач, відповідачі-2,3 та треті особи не з`явились,  своїх уповноважених представників не направили, про місце, день та час розгляду даної справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши доводи заявника, заслухавши в судовому засіданні пояснення його представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви, виходячи з наступного.
Статтею 130 ГПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат.
Так, частиною 5 статті 130 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до частин 1 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних розглядом справи. 
Виходячи з системного аналізу положень ст.123 та ст.130 ГПК України, на підставі ч.5 ст.130 ГПК України  відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Так, частиною 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)  на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Отже, за змістом ст.123 ГПК України, витрати по сплаті судового збору  входять до складу судових витрат, але не є витратами, пов`язаними з розглядом справи, а відтак, вимога відповідача-1 про покладення на позивача витрат Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на сплату судового збору за подання апеляційної скарги є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з приписами ч. 4 ст.  231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Відповідно до частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Враховуючи викладене, питання щодо повернення з державного бюджету судового збору за подачу апеляційної скарги у даній справі слід вирішувати за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила.
При цьому, відповідач-1 не позбавлений права звернутися до суду апеляційної інстанції із відповідним клопотанням про повернення судового збору за подання апеляційної скарги.
Щодо вимог відповідача-1 про покладення на позивача витрат Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на оплату судових земельно-технічних експертиз, на топографо-геодезичні роботи по дослідженню координат та на встановлення (відновлення) межових знаків, колегія суддів зазначає наступне. 
За змістом вищенаведеної ч. 5 ст. 130 ГПК України, у випадку закриття провадження у справі відповідач, який поніс судові витрати, має обґрунтувати необхідність та виправданість покладення таких витрат на позивача.
Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат у разі закриття провадження у справі можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Колегія суддів зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а відтак, звертаючись із відповідною заявою в порядку ч. 5 ст. 130 ГПК України, відповідачу слід довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 09.07.2019 у справі №922/592/17 та у постанові від 25.07.2019 у справі №910/11310/18.
Згідно із загальних положень пункту 3 частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Обґрунтування жодної із наведених вище обставин заява Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не містить.
У поданій заяві про компенсацію судових витрат за рахунок позивача відповідач-1 зазначає, що внаслідок необґрунтованих дій позивача (підробки доказів в суді у справі №911/842/16) за відсутності господарського спору, оспорювання рішень Гатненської сільської ради про передачу земельних ділянок, які розташовані поза межами перетину земельних ділянок в натурі на місцевості та існуючого перетину в базі ДЗК, внаслідок того, що позивач всупереч даних Генерального плану міста Києва та села Гатне заволодів частиною території, розташованої за межами міста Києва, території Гатненської сільської ради площею 0,9771 га, - Гатненська сільська рада була змушена вжити заходи щодо запобігання підробки доказів позивачем і Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради у даній справі та понесла додаткові витрати, які мають бути компенсовані позивачем.
Однак, ані з матеріалів справи, ані з поданої відповідачем-1 заяви не вбачається, що позивач вчиняв будь-які дії, що призвели до затягування розгляду справи, а також діяв недобросовісно, мав на меті ущемлення прав та інтересів відповідача-1. 
Водночас, аналіз обставин розгляду даної справи у судах першої та апеляційної інстанцій свідчить про добросовісність користування позивачем наданими йому процесуальними правами та відсутність з його сторони зловживань щодо них.
Крім того, стверджуючи про необґрунтованість дій позивача, відповідач-1 у поданій заяві здебільшого надає оцінку неправомірності дій суду першої інстанції щодо свідомого ігнорування в інтересах позивача та Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради дійсних координат межі міста Києва з метою фальшування обставин та підробки доказів (висновків експертів) в судовому порядку, призначення повторної експертизи для підробки доказу та залучення для дослідження координат, які не стосуються предмету спору, а також вказує на надання експертом неправдивих висновків за результатами проведеної судової експертизи, тобто на обставини, які жодним чином не підтверджують необґрунтованість дій саме позивача у справі. 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про стягнення з позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, витрат відповідача-1 на проведення судових земельно-технічних експертиз, на топографо-геодезичні роботи по дослідженню координат та на встановлення (відновлення) межових знаків.  
Відповідно до частини 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 244 ГПК України  суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 130, 234, 235, 244 ГПК України, Північний  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаполісжитлобуд» судових витрат.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.286-291 ГПК України.
          Повний текст додаткової постанови складено 13.10.2020.

Головуючий суддя                                                                      А.О. Мальченко 

Судді                                                                                          О.В. Агрикова

                                                                                          М.Г. Чорногуз