ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/15348/20	Головуючий у 1-й інстанції Грицай К.М. 	
Провадження № 33/817/467/20 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.3 ст. 126 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2020 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2020 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП і обрано йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) місяці.
       Як визнав суд, ОСОБА_1 07.09.2020 року біля 23 год. 35 хв. в м. Тернопіль керував транспортним засобом марки “Mersedes Benz Sprinter 313”, номерний знак НОМЕР_1 , будучи тимчасово обмеженим у праві керування транспортними засобами, відповідно до постанови Козівського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, чим порушив вимоги ст.15 Закону Укрїани “Про дорожній рух”, за що передбачена відповідальність згідно ч.3 ст126 КупАП.

В апеляційній скарзі особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2020 року та провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КупАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КупАП.
Вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не встановлені фактичні обставини справи та не досліджено наявні докази.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначає, що на момент складення протоколу від 07.09.2020 року не був повідомлений про тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні та органами поліції не надані докази, які підтверджують доведення до відома про тимчасове обмеженняя у праві керування транспортними засобами.
Просить звернути увагу на те, що заборгованість за вказаним ВП №976027 була негайно погашена, що підтверджується постановою про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 16.09.2020 року.
Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, як такий, що пропущений з поважних причин. Зазначає, що повний текст постанови отримав лише 28.10.2020 року, про що свідчить розписка наявна в матеріалах справи.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходжу до наступних висновків. 
Відповідно до ст.285 КУпАП копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі. 
В матеріалах справи відсутні відомості про вручення копії судового рішення від 09 жовтня 2020 року ОСОБА_1 у визначений законом строк.
Натомість, апелянтом надано докази про отримання ним копії постанови у справі про адміністративне правопорушення 28 жовтня 2020 року. Апеляційна скарга ним подана 03 листопада 2020 року.
За таких обставин, вважаю, що строк на апеляційне оскарження пропущено ОСОБА_1 поважних причин і тому, відповідно до ст.289 КУпАП, його потрібно поновити.

Згідно зі ст.245 КупАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
       Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд, виходячи з положень ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Цих вимог закон суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не дотримався.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
       Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність встановлена за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. 
       Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
       Виходячи зі змісту та юридичного аналізу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, вчинення такого правопорушення передбачає умисну форму вини.
       Згідно ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. 
       Проте, під час апеляційного розгляду встановлено, що в матеріалах справи відсутні достатні та належні докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КупАП.
       Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що його вина доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 423100, рапортом інспектора роти № 1 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП від 07.09.2020 року та постановою державного виконавця Козівського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18.08.2020 року.
       Разом з тим, місцевим судом не враховано, що жоден з вищенаведених документів не містить відомостей про ознайомлення ОСОБА_1 із встановленням йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що в матеріалах справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП відсутні докази, які б беззаперечно свідчили про доведення до його відома постанови державного виконавця від 18.08.2020 року про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, що є обов`язковою умовою для притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за вищевказаною правовою нормою. 
Окрім того, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами було скасовано у зв`язку з погашенням заборгованості боржником, про що свідчить постанова державного виконавця Козівського районного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.09.2020 року.
Погашення заборгованості у такий короткий проміжок часу також може свідчити про відсутність інформації у ОСОБА_1 щодо встановлення відносно нього обмеження у праві керування транспортними засобами.

З урахуванням наведеного, вважаю, що висновки суду першої інстанції, в силу неповноти проведеного судового розгляду, містять істотні суперечності щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його Тернопільським міськрайонним судом притягнуто до адміністративної відповідальності.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. 
       Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, який розглядався судом першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

       Керуючись ст.294 КУпАП, — 
п о с т а н о в и в:
        
       Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2020 року.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити. 
       Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) місяці — скасувати та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.