ПОСТАНОВА
Іменем України

23 грудня 2020 року 
Київ
справа №640/7975/15-а
адміністративні провадження №К/9901/20121/18, № К/9901/20122/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я. О., Коваленко Н.В.
розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Київського районного суду м. Харкова у складі судді Лях М.  Ю. від 01.03.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Старостіна В.  В., суддів: Рєзнікової С.  С., Бегунца А.  О. від 18.04.2017 
та касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
на постанову Київського районного суду м. Харкова у складі судді Лях М.  Ю. від 01.03.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Калиновського В.А., суддів Кононенко З.О., Калитки О.М. від 31.05.2017 
у справі №640/7975/15-а
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
третя особа Харківський університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба,
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. У квітні 2015 року ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі також – ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач 1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також – відповідач 2), третя особа: Харківський університет повітряних сил імені Івана Кожедуба, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо обчислення та виплати пенсії позивачу без урахування грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 05.10.2015 та такими, що порушують права позивача як людини, передбачені статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплачувати розмір раніше призначеної пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії від 05.10.2015 з 05.05.2015;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити виплату різниці пенсії за минулий час з 05.05.2015;
- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 за методикою відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати»;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області подати протягом 15 днів з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення відповідно до частини першої статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).
2. Постановою Київського районного суду м.  Харкова від 18.05.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015, у задоволенні позову відмовлено.
3. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.04.2016 постанову Київського районного суду м.  Харкова від 18.05.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
4. Ухвалою Київського районного суду м.  Харкова від 13.09.2016 залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 у цій справі.
5. Ухвалою Київського районного суду м.  Харкова від 01.03.2017 залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 , викладені в заяві від 24.06.2015, а саме про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України щодо невиплати ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії за період з 01.09.2008 по 31.12.2013 у розмірі 47656,84 грн протиправною та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1 своєчасно невиплачену частину основного розміру пенсії за період з 01.09.2008 по 31.12.2013 року у розмірі 47656,84 грн.
6. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо неперерахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії Харківського університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 05.10.2015; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати розмір раніше призначеної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши її розмір з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії Харківського університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 05.10.2015 з 16.05.2015; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України у Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 різниці в пенсії за минулий час з 16.05.2015; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 29.01.2014 по 04.11.2016; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 29.01.2014 по 04.11.2016 відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатити»; зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області подати протягом одного місяця з дня набрання постановою законної чинності звіт про виконання судового рішення відповідно до частини першої статті 267 КАС України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
7. 29.05.2017 від позивача до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017, в якій просить їх скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 по 28.01.2014, а також щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 по 28.01.2014 відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатити» та прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.05.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017.
9. 23.06.2017 від відповідача 1 до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу позивача.
10. 23.06.2017 від відповідача 1 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.06.2017 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача 1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017.
12. 12.07.2017 позивач подав до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу відповідача-1.
13. У подальшому справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду на підставі підпункту 1 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону України від 03.10.2017 «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»).
14. Відповідно до протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2020 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів ОСОБА_2 , Коваленко Н.В.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області.
16. З 01.11.2007 позивачу призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі також - Закон    №  2262).
17. Згідно з довідкою про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданою Об`єднаним науково-дослідним інститутом Збройних Сил України 01.11.2007 №  13, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення позивача за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням становить 2508,40 грн, у тому числі: надбавка 100% - 497,00 грн, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, 15% - 33,00 грн, надбавка за наукову ступінь та вчене звання 25% - 55,00 грн, надбавка за безперервну службу - 971,55 грн, премія - 95,85 грн.
18. Відомості про отримання позивачем грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні у вказаній довідці відсутні.
19. Згідно з довідкою Харківського університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 05.10.2015 позивачу в 2006 році нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 355,00 грн та грошова допомога на оздоровлення - 2740,38 грн, в 2007 році нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань – 355,00 грн, грошова допомога на оздоровлення - 2740,38 грн, матеріальна допомога при звільненні - 53060,14 грн.
20. Постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 у справі №2034/2-а-825/11 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 на позивача «Список осіб, пенсії яких підлягають перерахунку» з 01.09.2008; зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат підготувати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виходячи з розміру посадового окладу – 1740,00 грн; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з розміру посадового окладу – 1740,00 грн, починаючи з 01.09.2008 по 04.04.2011, та виплатити призначені суми.
21. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. 
22. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 29.01.2014 касаційну скаргу позивача задоволено частково, скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011, а постанову Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 змінено та в абзаці п`ятому резолютивної частини виключено посилання на кінцеву дату проведення перерахунку пенсії – 04.04.2011. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
23. На виконання зазначеного судового рішення відділом примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження №42433400 та на виконання постанови Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області відповідачем 1 проведено перерахунок пенсії позивачу, доплата за період з 01.09.2008 по 31.12.2013 склала 47656,84 грн. Нарахована сума доплати виплачена позивачеві 04.11.2016.
ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
24. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач 1 протиправно при обчисленні розміру його пенсії не врахував фактично отриману ним у складі грошового забезпечення грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні, з яких сплачувались страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На виконання судових рішень про перерахунок пенсії позивача відповідач 1 провів перерахунок пенсії за період з 01.09.2008 по 31.12.2013 згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 у розмірі 47656,84 грн, що підтверджується листом відповідача, проте зазначені кошти виплачені позивачу лише 04.11.2016, а тому відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» має право на компенсацію втрати частини доходу. 
25. Відповідачі щодо задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що такі є безпідставними та необґрунтованими. 
ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
26. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, виходив з того, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, а тому позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням таких. Оскільки на виконання постанови Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ГУ ПФУ у Харківській області проведено перерахунок пенсії позивач та доплата за період з 01.09.2008 по 31.12.2013 склала 47656,84 грн, проте нарахована сума виплачена позивачеві лише 04.11.2016, а тому позивач має право на     компенсацію втрати частини доходу проте не з 01.09.2008, як зазначає в адміністративному позові, а з моменту ухвалення постанови Вищого адміністративного суду України у справі №2034/2-а-825/11 – 29.01.2014 по день фактичної сплати 04.11.2016. З огляду на обставини справи суд вважав за доцільне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області протягом одного місяця з дня набрання чинності судовим рішенням надати звіт про його виконання.
V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ НА НИХ 
27. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 по 28.01.2014, а також щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу з 01.09.2008 по 28.01.2014 відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатити». В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що судами не враховано, що факти протиправного неперерахування відповідачем 1 розміру пенсії позивачу з 01.09.2008, нездійснення належного нарахування та виплати суми перерахунку пенсії не підлягають доказуванню, оскільки встановлені судовим рішенням. Посилання суду першої інстанції, що нарахування та виплати суми перерахунку пенсії здійснені лише 04.11.2016 необхідно оцінювати критично, оскільки суб`єкт владних повноважень не може посилатись на свої дії (бездіяльність), які визнані судом протиправними, як на підставу обґрунтування інших дій (бездіяльності). Судами попередніх інстанцій не обґрунтовано підстави встановлення права відповідача на компенсацію втрати частини доходу саме з моменту ухвалення постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 у справі №2034/2-2-825/11.
28. Відповідач 1, заперечуючи щодо задоволення касаційної скарги позивача, зазначає, що донарахована сума пенсії виплачена позивачу у листопаді 2016 року на підставі рішення суду та мала разовий характер, а тому компенсації не підлягає. Касаційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.
29. Відповідач 1 у касаційній скарзі не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими, незаконними, ухваленими з порушенням норм матеріального права, оскільки грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні мають тимчасовий характер, залежать від певних обставин, їх розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною, тому вони не включаються до складу грошового забезпечення при звільненні з військової служби при призначенні пенсії. Донарахована сума пенсії виплачена позивачу у листопаді 2016 року на підставі рішення суду та мала разовий характер, а тому компенсації не підлягає. 
30. Позивач, заперечуючи щодо задоволення касаційної скарги відповідача 1, зазначає, що така є безпідставною та необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає. 
VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
31. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
32. Зі змісту касаційних скарг відповідача 1 вбачається, що відповідач не погоджується із рішеннями судів попередніх інстанцій виключно в частині, в якій позов задоволено, а позивач не погоджується з такими у частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 по 28.01.2014, а також щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 по 28.01.2014 відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатити», а тому суд касаційної інстанції здійснює перегляд вказаних рішень у цих частинах.
33. Щодо доводів відповідача 1, викладених у його касаційній скарзі, щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій про визнання протиправною бездіяльності відповідача 1 щодо неперерахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок та виплату пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
34. Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
35. Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач з 01.11.2007 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
36. Частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі також - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
37. Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
38. Системний аналіз наведених положень дає змогу дійти висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
39. Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
40. Частинами першою та третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
41. Пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
42. Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №  393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
43. Системний аналіз наведених положень дає змогу дійти висновку, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
44. Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №  2262-ХІІ, який є вичерпним.
45. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 (провадження № 11-806апп18).
46. Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні вирішила, зокрема, відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10.03.2015 у справі № 21-70а15, на яку посилаються суди першої та апеляційної інстанцій.
47. Ураховуючи наведене, висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для включення до грошового забезпечення особи, з якого обчислюється пенсія, отриманої позивачем матеріальної допомоги для вирішення  соціально-побутових  питань, грошової допомоги на оздоровлення, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
48. Аналогічна позиція у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 638/8169/16-а, від 28.04.2020 у справі №635/4396/17, від 13.05.2020 у справі №343/2343/16-а.
49. Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів вказує про відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, виходячи з наступного.
50. Правові підстави для виплати одноразової грошової допомоги встановлені статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статтею 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
51. Відповідно до пункту 17 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.
52. Згідно з частиною другою статті 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених, зокрема, у пункті 17 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
53. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає змогу дійти висновку, що військовослужбовці підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, тому мають сплачувати страхові внески та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з суми сукупного оподатковуваного доходу, обчисленого відповідно до законодавства України.
54. Частина третя статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які пов`язані зі звільненням особи зі служби.
55. Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення.
56. З огляду на наведене,  одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яке повинне враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.
57. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 728/1876/17, від 22.11.2018 у справі № 344/10953/17, від 10.04.2019 у справі №344/9292/17 та від 23.09.2020 у справі № 428/4357/17.
58. Водночас колегія суддів зауважує, що згідно зі статтею 1215 Цивільного кодексу України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом.
59. Щодо доводів позивача та відповідача 1, викладених у касаційних скаргах, щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій в частині часткового задоволення позовних вимог щодо визнання бездіяльності відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1  компенсації втрати частини доходу та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії (на думку позивача, такі позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі; на думку відповідача 1 – задоволенню не підлягають) колегія суддів зазначає наступне.
60. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
61. Стаття 2 Закону №2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
62. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
63. Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
64. Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
65. З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
66. Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
67. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
68. Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
69. Як встановлено судами попередніх інстанцій, постановою Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 у справі №2034/2-а-825/11 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок пенсії задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області направити до ІНФОРМАЦІЯ_1 на позивача «Список осіб, пенсії яких підлягають перерахунку» з 01.09.2008; зобов`язано Харківський обласний військовий комісаріат підготувати довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, виходячи з розміру посадового окладу – 1740,00 грн; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за вислугу років, виходячи з розміру посадового окладу – 1740,00 грн, починаючи з 01.09.2008 по 04.04.2011, та виплатити призначені суми.
70. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. 
71. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 29.01.2014 касаційну скаргу позивача задоволено частково, скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2011, а постанову Харківського районного суду Харківської області від 04.04.2011 змінено та в абзаці п`ятому резолютивної частини виключено посилання на кінцеву дату проведення перерахунку пенсії – 04.04.2011. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
72. На виконання постанови Управлінням Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області відповідач 1 провів перерахунок пенсії позивачу, доплата за період з 01.09.2008 по 31.12.2013 склала 47656,84 грн, проте нарахована сума доплати виплачена позивачеві лише 04.11.2016.
73. Зважаючи на наведене вище правове регулювання та встановлені судами попередніх інстанцій обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.09.2008 до 04.11.2016, а тому вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу лише з моменту ухвалення постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 у справі №2034/2-а-825/11.
74. Доводи відповідача 1, що ним своєчасно виплачено розмір донарахованої пенсії у листопаді 2016 року на підставі рішення суду та така виплата мала разовий характер, а тому компенсації не підлягає, колегія суддів відхиляє, оскільки компенсація, передбачена Законом №2050-ІІІ, виплачується у разі порушення строків виплати доходу (перерахованої пенсії), а не виконання рішення суду. Оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у меншому розмірі, вказана сума є доходом в розумінні статті 2 Закону №2050-ІІІ.
75. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №159/1615/17, від 29.04.2020 у справі №420/2093/16-а та від 16.12.2020 у справі №521/21718/16-а.
76. Частиною другою   статті 6 КАС України   передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
77. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
78. Відповідно до   статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
79. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
80. Зважаючи на приписи статей 350, 351 КАС України, касаційну скаргу позивача необхідно задовольнити повністю, касаційну скаргу відповідача 1 – задовольнити частково, рішення судів попередніх інстанцій в частині скасувати та ухвалити нове, а в іншій частині залишити без змін.
Керуючись статтями  341, 349,  350,  351, 356,  359 КАС України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити частково.
3. Постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 в частині, в якій визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неперерахування та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії Харківського університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 05.10.2015; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати розмір раніше призначеної пенсії та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, обчисливши розмір пенсії з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії Харківського університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 05.10.2015 з 16.05.2015; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 різниці в пенсії за минулий час з 16.05.2015 скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.
4. Постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 в частині, в якій відмовлено у визнанні протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 по 28.01.2014 та зобов`язанні Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 по 28.01.2014 відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатити» скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позов задовольнити: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії з 01.09.2008 по 28.01.2014 та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу з 01.09.2008 по 28.01.2014 відповідно до положень статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплатити».
5. В решті постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           І.В. Желєзний
Судді:                                                                                                     Я.О. Берназюк
                                                                                                    Н.В. Коваленко