ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 825/1058/16
адміністративне провадження № К/9901/34092/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Данилевич Н.А.,
суддів: Мацедонської В.Е.,  Шевцової Н.В., 
розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року (головуючий суддя –  Житняк Л.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року (головуючий суддя – Вівдиченко Т.Р., судді – Лічевецький І.О., Твердохліб В.А.) у справі №825/1058/16, -
у с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
31.08.2017 ОСОБА_1 (далі – заявник, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №825/1058/16 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії.
Обґрунтовуючи свої вимоги заявник вказує, що у постанові від 14.12.2016 суд посилається на те що "На вищевказану заяву відповідачем листом від 06.06.2016 було надано відповідь, в якій зазначено, що підстави для проведення розрахунків на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно або здійснювати заміну одних предметів іншими позивачу відсутні, оскільки протягом служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 29.04.2016 по 05.05.2016 позивач свій речовий атестат до речової служби не здавав та з приводу отримання речового майна не звертався". При цьому позивач вказує, що листом від 17.08.2017 №116/10/2/3/552 Військова частина НОМЕР_2 повідомила, що речовий атестат ОСОБА_1 знаходиться в Військовій частині НОМЕР_1 , а тому, враховуючи наявність у відповідача речового атестату ОСОБА_1 , вважає, що постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 слід переглянути, оскільки підстави для відмови у виплаті позивачу компенсації або у видачі речового майна у відповідача були відсутні. Зазначені обставини заявник вважає істотними, такими, що не були і не могли бути йому відомі на час вирішення справи та такими, що могли вплинути на судове рішення, а тому просить скасувати постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі № 825/1058/16.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року , заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по справі №825/1058/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними наказів, поновлення на службі, стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.
Ухвалюючи судові рішення у справі, суди попередніх інстанцій виходили з того, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016, яка набрала законної сили, було встановлено, що 21.05.2016 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з заявою про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно за час проходження військової служби (а.с.47). На вищевказану заяву відповідачем листом № 1405 від 06.06.2016 було надано відповідь, в якій зазначено, що підстави для проведення розрахунків на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно або здійснювати заміну одних предметів іншими позивачу відсутні, оскільки протягом служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 29.04.2016 по 05.05.2016 ОСОБА_1 свій речовий атестат до речової служби не здавав та з приводу отримання речового майна не звертався (а.с.54). При цьому, судом також було встановлено, що також підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2016 №3284 (а.с.109), позивачем не було здано речовий атестат до речової служби Військової частини, а тому у відповідача була відсутня правова підстава для зарахування позивача на речове забезпечення. Також позивач не звертався до відповідача і з рапортом про виплату йому грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, про що свідчить довідка Військової частини НОМЕР_1 від 12.12.2016 №3283 (а.с.110). Отже, суди дійшли висновку, що надання Військовою частиною НОМЕР_2 листом від 17.08.2017 №116/10/2/3/552 протилежної інформації щодо знаходження речового атестата Михальчука Б.А. у Військовій частині НОМЕР_1 , не спростовує встановленого судом факту відсутності речового атестату на момент розгляду справи в суді, оскільки така відповідь надана після розгляду справи 14.12.2016. Таким чином, суди вказали, що обставини, на які посилається позивач як на нововиявлені, не можуть вважатися такими, оскільки об`єктивно не існували на момент вирішення адміністративної справи судом. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
27 листопада 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року, в якій позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог або направити справу для продовження розгляду. 
На обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник вказує, що на момент розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що позивач був зарахований на всі види грошового забезпечення. Вказує, що речовий атестат був зданий разом із грошовим атестатом, що підтверджується витягом з наказу від 25.04.2016 №97, про що було повідомлено суд. Позивач вважає, що судами попередніх інстанцій не перевірено вказані обставини.  
Ухвалою Верховного Суду від 30 листопада 2020 року зазначену адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 по справі №825/1058/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача коштів, які належать позивачу до виплати відповідно до законодавства, але не були виплачені, особливо за речове майно за період з 18.03.2014 по дату подання позову; зобов`язання відповідача видати речове майно, яке відповідно до норм та правових актів повинно було бути видано позивачу, але не видавалось; визнання незаконними та скасування наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2016 №101 та від 04.05.2016 №31-РС в частині звільнення позивача з військової служби в запас; поновлення позивача на посаді відповідального виконавця мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.05.2016 – відмовлено повністю.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2017 постанова суду від 14.12.2016 була залишена без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 – без задоволення.
Заявник вказує, що у постанові від 14.12.2016 суд посилається на те, що на заяву позивача відповідачем листом від 06.06.2016 було надано відповідь, в якій зазначено, що підстави для проведення розрахунків на виплату грошової компенсації за неотримане речове майно або здійснення заміни одних предметів іншими позивачу відсутні, оскільки протягом служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 29.04.2016 по 05.05.2016 позивач свій речовий атестат до речової служби не здавав та з приводу отримання речового майна не звертався.
При цьому, позивач вказує, що листом від 17.08.2017 №116/10/2/3/552 Військова частина НОМЕР_2 повідомила, що речовий атестат ОСОБА_1 знаходиться у Військовій частині НОМЕР_1 , а тому, враховуючи наявність у відповідача речового атестату ОСОБА_1 , вважає, що постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 слід переглянути, оскільки підстав для відмови у виплаті позивачу компенсації або у видачі речового майна у відповідача були відсутні.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв`язку з нововиявленими обставинами
Відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;
3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;
4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.
Пунктами 4 і 5 ч. 2 ст. 248 КАС України встановлено, що у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час вирішення справи, а також обґрунтування з посиланням на докази, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву, до суду.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства (далі -КАС України), внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-ІХ, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» якого, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права – на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України).
КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду першої інстанції) встановлює перелік вичерпних підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень, але водночас надати можливість виправити судові рішення, неправосудність яких зазвичай обумовлена обставинами, незалежними від суду.
Нововиявленими є обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об`єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою є обов`язковою.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, нововиявленими обставинами у цій справі позивач вважає те, що листом від 17.08.2017 №116/10/2/3/552 Військова частина НОМЕР_2 повідомила, що речовий атестат ОСОБА_1 знаходиться у Військовій частині НОМЕР_1 , тоді як в постанові Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 суд вказав на відсутність підстав для проведення розрахунків та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно, оскільки протягом служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 29.04.2016 по 05.05.2016 позивач свій речовий атестат до речової служби не здавав та з приводу отримання речового майна не звертався.
На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими й ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Правєдная проти Росії» від 18 листопада 2004 року зазначив, що одним із аспектів принципу Верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду. Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджує висновки судів попередніх інстанцій про те, що надання Військовою частиною НОМЕР_2 листом від 17.08.2017 №116/10/2/3/552 протилежної інформації щодо знаходження речового атестата Михальчука Б.А. у Військовій частині НОМЕР_1 , не спростовує встановленого судом факту відсутності речового атестату на момент розгляду справи в суді, оскільки така відповідь надана після розгляду справи 14.12.2016.
Отже, суди дійшли обґрунтованих висновків, що наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні вимог ст. 245 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду першої інстанції), оскільки об`єктивно не існували на момент вирішення адміністративної справи судом. При цьому, суди правомірно врахували, що вказані обставини також жодним чином не спростовують фактів, які були покладені в основу судового рішення, що переглядається.
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено. 
Суд вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій, а зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій – без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2017 року у справі № 825/1058/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді | Н.А. Данилевич В.Е. Мацедонська   Н.В. Шевцова