ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/9929/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г. В.
суддів                    Мєзєнцева Є.І., Парінова А. Б.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного реєстратора Департаменту з питань  реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року
у справі №640/9929/19 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи)
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни
про визнання протиправним та скасування рішення, 

В С Т А Н О В И Л А :
У червні 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1  (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни (надалі-відповідач), в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 46774767 від 08 травня 2018 року, прийняте        Державним реєстратором прав на нерухоме майно Духновською Олесею Анатоліївною, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) м. Київ про відмову ОСОБА_1 в державній реєстрації         права власності, форма власності приватна на житловий будинок, що розташований: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 , Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) м. Київ здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, в порядку спадкування, а саме: житловий будинок під літерою "З" загальною площею  8,2 кв.м, та житлову , загальною площею 12.2 кв.м, сарай під літерою "К", площею 9.8 кв.м; вбиральня під літерою "Л" - 1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що внести запис про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено в реєстрації права власності, так як при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на об`єкт самочинного будівництва, Святошинським районним судом м. Києва було досліджено та встановлено, що на час винекнення спірних правовідносин документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав, може також вважатися технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Тому, згідно з чинним технічним паспортом, який виготовлено станом на 22.01.2010 року комунальним підприємством "Київським міським бюро технічної інвентаризації", садибний (індивідуальний) житловий будинок, який розташований під номером АДРЕСА_1 відповідає всім технічним вимогам, а тому вимагання документу, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва є незаконним, безпідставним та суперечить законодавству України. При дослідженні доказів судом в цивільній справі №759/11462/17 вже було встановлено, що будинок введено в експлуатацію, оскільки такий був побудований ще до1992 року, а введення в експлуатацію вважається з моменту надання Київським бюро технічної інвентаризації Технічного паспорту на садибний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року  адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №46774767 від 08 травня 2018 року, прийняте Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновською Олесею Анатоліївною (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, б. 36, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про відмову ОСОБА_1 в державній реєстрації права власності, форма власності приватна на житловий будинок, що розташований: АДРЕСА_1 .
Зобов`язано Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації   виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновську Олесю Анатоліївну (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, б. 36, код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )         здійснити державну реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, в порядку спадкування, а саме: житловий будинок під літерою "З" загальною площею 8,2 кв.м, та житлову , загальною площею 12.2 кв.м, сарай під літерою "К", площею 9.8 кв.м; вбиральня під літерою "Л" - 1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що внести запис про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза уваги, що відповідач діяв у відповідності до вимог передбачених Порядком №1127.
Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не звернуто увагу, що даний спір не підвідомчий адміністративному суду, оскільки існує спір про право.
Представник позивача заперечував у повному обсязі та просив відмовити апелянтам у задоволенні апеляційної скарги, оскільки дана скарга є необґрунтованою, з підстав викладених у відзиві.
За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 315, 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги апелянтів не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 30 січня 2019 року Святошинським районним суду м. Києва було ухвалено рішення по справі №759/11462/17, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Київської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено. Визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право власності на об`єкт самочинного будівництва, а саме: житловий будинок під літерою "З" загальною площею 34,3 кв.м., кухня загальною площею 13,9 кв.м., житлову, загальною площею 8,2 кв.м., та житлову, загальною площею 12,2 кв.м.,сарай під літерою "К", площею 9,8 кв.м.; вбиральня під літерою "Л" - 1,0 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 28.07.2007 року було визнано за ОСОБА_3 право власності на об`єкт самочинного будівництва, а саме: житловий будинок під літерою "З" загальною площею 34,3 кв.м., кухня загальною площею 13,9 кв.м., житлову, загальною площею 8,2 кв.м., та житлову, загальною площею 12,2 кв.м.,сарай під літерою "К", площею 9,8 кв.м.; вбиральня під літерою "Л" - 1,0 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язано зареєструвати право власності на дане майно.
Так, 28 лютого 2019 року рішення Святошинського районного суду м. Києва набрало законної сили.
ОСОБА_1 15 березня 2019 року подано заяву №159655496 про державну реєстрацію права власності в Центр надання адміністративних послуг Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. До заяви позивачем були додані: копія паспорта та ідентифікаційного коду, квитанція про сплату держмита, оригінал та копія технічного паспорту на будівлі, оригінал та копія рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2019 по справі №№759/11462/17.
Державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновська Олеся Анатоліївна 21 березня 2019 року прийняла рішення №46075315 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прів та обтяжень, прийнятої 15.03.2019 10:35:23 за реєстраційним номером 33141952, яку подала ОСОБА_1 , для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок що розташований АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що документи подані не в повному обсязі, а саме, не надано документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.
В подальшому, 08 травня 2019 року Державний реєстратор Департаменту з питань реєстрації   виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновська Олеся Анатоліївна прийняла рішення №46774767 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 , а саме права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в повному обсязі було надано всі необхідні документи для державної реєстрації прав, що підтверджують виникнення права власності у відповідності з вимогами закону, у зв`язку з чим у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та в подальшому прийняти рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 , зворотного відповідачем під час розгляду справи не доведено, відзив на позовну заяву не надано, хоча саме на відповідача приписами ст. 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (надалі - Закон № 1952-IV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державній реєстрації прав відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1952-IV підлягає, зокрема, право власності.
Частиною 1 статті 5 вказаного Закону встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Згідно з частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч. 1 ст. 11 Закону 1952-IV).
Статтею 18 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 27 Закону № 1952-IV від 01.07.2004, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Згідно статті 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.
При цьому, згідно прикінцевих положень Закону України від 06.10.2016 №1666-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності" до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень         на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документальною інформацією та реквізитами.
Статтею 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Так, після набрання законної сили рішенням Святошинського районного суду м. Києва по справі №759/11462/17, яким визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) право власності на об`єкт самочинного будівництва, а саме: житловий будинок під літерою "З" загальною площею 34,3 кв.м., кухня загальною площею 13,9 кв.м., житлову, загальною площею 8,2 кв.м., та житлову, загальною площею 12,2 кв.м.,сарай під літерою "К", площею 9,8 кв.м.; вбиральня під літерою "Л" - 1,0 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернулась до державного реєстраторі із заявою для проведення державної реєстрації права власності на вказаний вище будинок.
Проте, рішенням відповідача від 21.03.2019 №46075315 було зупинено розгляд заяви про державну реєстрацію прів та обтяжень, яку подала ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що позивачем не було надано документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. В подальшому, 08.05.2019 Державний реєстратор прав на нерухоме майно Духновська Олеся Анатоліївна прийняла рішення №46774767 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 , а саме права приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з не усуненням обставин, що були підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2019 по справі №759/11462/17, 28.08.2007 рішенням Святошинського районного суду м. Києва було визнано за ОСОБА_3 право власності на об`єкт самочинного будівництва - самовільні забудови під літерою "З", кухню загальною площею 13,9 кв.м., житлову - загальною площею 8,2 кв.м., та житлову загальною площею 12,2 кв.м., сарай під літерою "К" площею 9,8 кв.м., сарай під літерою "М" площею 10,6 кв.м. розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 ; виділено у користування ОСОБА_3 0,045 га земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка прилягає до прибудови під літерою "З"; зобов`язано Київське міське бюро технічної інвентаризації здійснити відповідну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на об`єкт самочинного будівництва - самовільні забудови під літерою "З", кухню загальною площею 13,9 кв.м., житлову - загальною площею 8,2 кв.м., житлову загальною площею 12,2 кв.м., сарай під літерою "К" площею 9,8 кв.м., сарай під літерою "М" площею 10,6 кв.м. розташовані на земельній ділянці АДРЕСА_2 .
ОСОБА_3 є батьком позивачки.
Також, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2019 по справі №759/11462/17 було встановлено, що право власності на майно, побудоване до 1992 року, виникло з моменту закінчення будівництва, жилий будинок побудований 1964 р, сарай 1968 р., вбиральня 1978 р.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва було визнано право власності за ОСОБА_1 на об`єкт самочинного будівництва, а саме: житловий будинок під літерою "З" загальною площею 34,3 кв.м., кухня загальною площею 13,9 кв.м., житлову, загальною площею 8,2 кв.м., та житлову, загальною площею 12,2 кв.м., сарай під літерою "К", площею 9,8 кв.м.; вбиральня під літерою "Л" - 1,0 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.
Разом з тим, відповідно до пункту 42 вказаного Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:
1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;
2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2019 у справі №759/11462/17 жилий будинок побудований 1964 р., сарай 1968 р., вбиральня 1978 р., тобто будівництво було закінчено до 5 серпня 1992 р.
Позивачем при зверненні до державно реєстратора прав на нерухоме майно Духновської Олесі Анатоліївни було подано: копію паспорта та ідентифікаційного коду, квитанцію про сплату держмита, оригінал та копію технічного паспорту на будівлі, оригінал та копія рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.01.2019 по справі №№759/11462/17, яке підтверджує право власності ОСОБА_1 на об`єкт самочинного будівництва, а саме: житловий будинок під літерою "З" загальною площею 34,3 кв.м., кухня загальною площею 13,9 кв.м., житлову, загальною площею 8,2 кв.м., та житлову, загальною площею 12,2 кв.м.,сарай під літерою "К", площею 9,8 кв.м.; вбиральня під літерою "Л" - 1,0 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_1 , після померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З аналізу норм права та матеріалів справи колегія суддів доходить висновку, що  позивачем надано відповідачу весь пакет документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке було побудовано до 5 серпня 1992 року, а отже у державного реєстратора були відсутні підстави для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та в подальшому прийняти рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 .
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку позивачка звернулася до відповідача, як особа, яка набула у власність за померлим батьком майно, а отже в даному випадку заява повинна бути розглянута на підставі пункту 66 Порядку №1127 (реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця), а не реєстрація права власності на самочинне збудоване майно.
Разом з тим, враховуючи висновки викладені в Рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 28.02.2019 по справі №759/11462/17, відповідач в супереч вимогам законодавства під час прийняття оскаржуваного рішення не зазначено правових підстав для відмови у реєстрації права власності за позивачем, а отже рішення суб`єкта владних повноважень прийнято з порушенням норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем всупереч норм Закону № 1952-IV та Порядку № 1127, оскільки позивачем було подано всі визначені нормативно-правовими актами документи необхідні для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 , а отже рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 46774767 від 08 травня 2018 року, прийняте Державним реєстратором прав на нерухоме майно Духновською Олесею Анатоліївною є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не розглянуто клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивовано тим, що на думку відповідача правовідносини у даній справі мають приватно-правовий характер, а тому даний спір має розглядатись в порядку цивільного судочинства, колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції встановлено, що в даному випадку відсутній спір приватно-правового характеру.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку оскаржуються протиправні дії суб`єкта владних повноважень щодо неналежного розгляду поданих позивачем документів про державну реєстрацію права власності на підставі заяви спадкоємця та на підставі рішення суду, яке є обов`язковим до виконання всіма суб`єктами владних органів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем, як суб`єкта владних повноважень не скористався своїм правом доказування правомірність прийняття оскаржуваного рішення, шляхом подано до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя:                                                                                Г. В. Земляна

Судді:                                                                                           Є. І. Мєзєнцев

                                                                                                              А. Б. Парінов