УХВАЛА
22 грудня 2020 року 
Київ
справа №826/8827/17
адміністративне провадження №К/9901/33221/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Берназюка Я.О.,  Коваленко Н.В., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» 
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року 
у справі №826/8827/17
за позовом Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» 
до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства екології та природних ресурсів України, 
треті особи: Державна екологічна інспекція України, Держпродспоживслужба України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина» звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства екології та природних ресурсів України, у якому просила:
визнати бездіяльність Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства екології та природних ресурсів України щодо організації та здійснення контролю за використанням пестицидів та попередження забруднення довкілля та погіршення стану здоров`я людей протиправною;
зобов`язати Кабінет Міністрів України, Міністерство охорони здоров`я України, Міністерство аграрної політики України, Міністерство екології та природних ресурсів України організувати здійснення контролю за використанням пестицидів для попередження забруднення довкілля та погіршення стану здоров`я людей.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  09 жовтня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями позивач направив до Верховного Суду касаційну скаргу у справі №826/8827/17.
Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року касаційну скаргу Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №826/8827/17 - повернуто особі, яка її подала.
21 грудня 2019 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу   на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №826/8827/17.
Ухвалою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року касаційну скаргу Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» у справі №826/8827/17 - повернуто особі, яка її подала.
16 липня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга позивача у справі №826/8827/17.
Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року касаційну скаргу Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина»  у справі №826/8827/17 - повернуто особі, яка її подала.
02 грудня 2020 року позивачем вчергове направлено до Верховного Суду касаційну скаргу у справі №826/8827/17.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено   09 жовтня 2019 року, проте з касаційною скаргою відповідач звернувся до Верховного Суду 02 грудня 2020 року, тобто пропустивши строк на касаційне оскарження.
Відповідно до ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 333 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
До  касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого скаржник зазначає, що на час карантину позивачу складно було зібрати необхідну суму для сплати судового збору.
З огляду на такі доводи колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Пунктом 6 ч. 5 вищевказаної статті КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Колегія суддів зазначає, що недотримання вимог КАС України при поданні касаційної скарги, що мало наслідком її повернення, саме по собі не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 20 грудня 2019 року по справі № 640/4918/19.
Причиною пропуску строку на касаційне оскарження стало неодноразове повернення Верховним Судом касаційної скарги. 
Отже, скаржником не в повній мірі обгрунтовано наявність об`єктивних перешкод для повторного направлення цієї касаційної скарги у найкоротший термін, який не має перевищувати десяти днів - строк для усунення недоліків касаційної скарги, визначений положеннями ст. 332 КАС України.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 12 грудня 2019 року у справі № 640/4918/19.
Значний проміжок часу з моменту винесення ухвали про повернення касаційної скарги та повторним поданням скаржником касаційної скарги вказує на відсутність процесуальної зацікавленості скаржника у касаційному перегляді судових рішень у даній справі.
Поновлення судом строку на касаційне оскарження з урахуванням вищезазначеного не відповідатиме принципу правової визначеності як одного з основних елементів принципу верховенства права.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.
Зважаючи на наведене, вказані скаржником у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження причини його пропуску, не є поважними в розумінні вимог процесуального закону, що є підставою для залишення касаційної скарги  без руху.
Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху до надання суду інших підстав для його поновлення.
З урахуванням викладеного, заявник касаційної скарги повинен виправити її недоліки шляхом надання до суду касаційної інстанції доказів наявності інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.
Неусунення недоліків касаційної скарги в частині незазначення інших підстав для його поновлення є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України). 
Керуючись ст.ст. 121, 328, 329, 330, 332, 333 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 липня 2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року у справі №826/8827/17, викладені у клопотанні Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина»  про поновлення строку на касаційне оскарження.
Залишити без руху касаційну скаргу Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                  09 липня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від  09 жовтня 2019 року у справі №826/8827/17 за позовом Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» до Кабінету Міністрів України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства аграрної політики України, Міністерства екології та природних ресурсів України, треті особи: Державна екологічна інспекція України, Держпродспоживслужба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду                                                                       І.В Желєзний

                                                                                                               Я.О. Берназюк

                                                                                                                Н.В. Коваленко