ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2020 року	Львів	Справа № 460/4243/20 пров. № А/857/10140/20	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                            Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                 Кухтея Р.В., Сеника Р.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року, ухвалене суддею Дорошенко Н.О. у м. Рівне за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 460/4243/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

                                                         В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у якому просить суд визнати протиправною відмову відповідача у призначенні позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 22.10.2019 року.
У обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає те, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році. 
20.12.2019 року позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак, відповідач відмовив у призначенні такої пенсії з підстав не підтвердження документально факту участі позивача на роботах із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження та відсутність необхідного страхового стажу. 
Позивач не погоджується із цим рішенням відповідача, оскільки вважає, шо відповідний статус позивача, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році підтверджується відповідним посвідченням, а час і тривалість роботи з ліквідації наслідків - довідкою Рівненського АТП 15627 про відрядження позивача у 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС для ліквідації наслідків аварії з 28.07.1988 року по 28.08.1988 року, архівною довідкою про його заробітну плату з 1985 року по 1990 рік.
Позивач вважає, що набув право на отримання пенсії із зменшенням пенсійного віку,  відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали Чорнобильської катастрофи», з 22.10.2019 року. 
На думку позивача, відповідач порушив його право на належний рівень пенсійного забезпечення, а тому вважає, що належним способом захисту порушеного права є визнання дій відповідача щодо відмови у призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років протиправними та зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 22 жовтня 2019 року.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати у вигляді судового збору в сумі 840,80 грн. 
Не погодившись з цим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в  Рівненській області подало апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що, на підтвердження права на пенсію за віком зі зниженням пенсії на 5 років, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач не надав довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року № 122, яка є належним документом, що підтверджує участь особи у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Крім того, відомості про підтвердження перебування позивача у зоні відчуження з липня 1988 року по серпень 1988 року у особових рахунках відсутні. Відповідач вказав, що надані позивачем документи не підтверджують його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження у період з 28.07.1988 року по 28.08.1988 року. Інших первинних документів, які б підтверджували участь позивача у роботах із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС для визначення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач не надав.
На думку відповідача, суд першої інстанції помилково відхилив ці доводи відповідача, оскільки вони є суттєвими для правильного вирішення справи.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році (категорія 3) (а.с. 14).
20.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
01 січня 2020 року відповідач прийняв рішення, яким вирішив відмовити позивачу у призначенні пенсії з підстав не підтвердження документально факту участі позивача на роботах із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС безпосередньо в зоні відчуження для зниження пенсійного віку та страхового стажу.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та відповідне право підтвердив належними документами.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
При цьому, частиною першою статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ (далі – Закон № 796-ХІІ) обумовлено, що особам, з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-ІV, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Враховуючи вимоги Законів № 796-XII та № 1058-ІV право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років позивач набуде в 55 років та за наявності страхового стажу не менше 21 року.
Апеляційний суд встановив те, що станом на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії (20.12.2019 року) позивач досяг віку 55 років та має наявний страховий стаж 24 роки 29 днів. Вказані обставини сторони не заперечують. 
Предметом спору у цій справі є встановлення факту участі позивача у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1988 році не менше 30 календарних днів, з яким пов`язане право позивача на зменшення пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Згідно зі статтею 10 Закону № 796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Частинами 1 та 4 статті 65 Закону № 796-ХІІ визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. 
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Згідно з абз. 1 п. 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 року № 551 (далі - Порядок №551), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року від одного до п`яти календарних днів, у 1987 році - від одного до 14 календарних днів, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 3) серії А зеленого кольору.
Відповідно до п. 2 Порядку № 551 посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими  Законом України  «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон), іншими актами законодавства.
Зазначене правове положення кореспондується з нормами ч. 3 ст. 65 Закону № 796-ХІІ, згідно з якою, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Таким чином, Законом № 796-ХІІ та Порядком № 551 чітко визначено, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.
Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постановах від 24.07.2018 року у справі № 129/3151/16-а та від 31.10.2019 року у справі № 212/12245/13-а.
Відповідне посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році (категорія 3) серії НОМЕР_1 , видане 18.04.2019 року Рівненською обласною державною адміністрацією позивач долучив до заяви про призначення пенсії.
Відповідно до абз. 7 пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Апеляційний суд встановив, що поряд з посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році (категорія 3) до заяви про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку позивач додав:
- довідки Рівненського автотранспортного підприємства 15627 від 03.11.1992 року № 286 та від 11.08.1997 року № 55, у яких зазначено про те, що позивач був відряджений в 30-ти кілометрову зону Чорнобильської АЕС в населений пункт м. Чорнобиль для ліквідації наслідків аварії з 28.07.1988 року по 28.08.1988 року на 32 дні і одержував підвищену заробітну плату в двократному  розмірі за участь у ліквідації. Довідка видана на підставі табелів обліку робочого часу та відомості для нарахування додаткової заробітної плати учасника ліквідації аварії;
- архівну довідку Архівного відділу виконавчого комітету Рівненської міської ради від 02.04.2018 року № П-29/12-14 про розмір нарахованої заробітної плати.
Отже, позивач, крім посвідчення, надав інші первинні документи, які підтверджують факт роботи позивача із ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 28.07.1988 року по 28.08.1988 року тривалістю 32 дні. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а тому суд першої інстанції зробив вірний висновок про задоволення позову.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду першої інстанції без змін.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі № 460/4243/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	Р. П. Сеник  	
Повний текст постанови виготовлений 16.11.2020 року