ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9171/20	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/969/20 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 307000000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Парандюк Т. С., Сташків Б. І., 
за участю секретаря - Боднар Р.В. 
та сторін: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача АТ “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвоката Кучмія М.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/9171/20 за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року, ухваленого суддею Позняк В.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” про повернення грошової винагороди за вислугу років за період 2017-2018 роки, -
В С Т А Н О В И В:
у червні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” про стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок заборгованої плати грошову винагороду за вислугу років в розмірі 16 746 (шістнадцять тисяч сімсот сорок шість) гривень, із них: - за 2017 рік в розмірі 8 196 (вісім тисяч сто дев`яносто шість) гривень; - за 2018 рік в розмірі 8 550 (вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень, а також стягнення судового збору.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначив, що у відповідності до колективного договору йому була нарахована в такому розмірі винагорода за вислугу років. Однак, наказом керівника від 24 квітня 2019 року №15 виплату такої винагороди скасовано, у зв`язку із чим бухгалтерією зроблено перерахунок заборгованості по заробітній платі та виключено вказані суми із загальної заборгованості. Вважає, що невиплата винагороди є незаконною.
Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року позов — задоволено.
Стягнуто з Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” в користь ОСОБА_1 грошову винагороду за вислугу років за 2017, 2018 роки в розмірі 16 746 (шістнадцять тисяч сімсот сорок шість) гривень 40 копійок.
Стягнуто з Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
Копію заочного рішення направлено відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
У липні 2020 року представник Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвокат Кучмій Микола Ярославович звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року (а.с. 25-26).
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2020 року прийнято до розгляду заяву представника Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” про повернення грошової винагороди за вислугу років за період 2017-2018 роки.
Судове засідання з розгляду заяви про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 серпня 2020 року призначено на 14 годину 30 хвилин 19 серпня 2020 року в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (а.с. 56).
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року в задоволенні заяви Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року — відмовлено (а.с. 70).
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року з власної ініціативи виправлено описку в рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року у справі №607/9171/20, а саме: ім`я позивача по тексту рішення зазначити “Лонгін” замість “Логін” (а.с. 73).
В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвокат Кучмій Микола Ярославович просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року у справі за №607/9171/20 і ухвалити нове рішення, яким — відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, суд не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги представник АТ “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвокат Кучмій М.Я. зазначив, що суд не дослідив та не надав оцінки доказам, що були надані до матеріалів справи, а саме: наказів: №56 від 29 грудня 2016 року, №4 від 02 лютого 2017 року, №10 від 27 лютого 2017 року, №14 від 03 квітня 2018 року, №17 від 28 квітня 2017 року, №26 від 31 травня 2017 року, №30 від 03 липня 2017 року, №32 від 01 серпня 2017 року, №36 від 31 серпня 2017 року, №41 від 29 жовтня 2017 року, №03 від 18 січня 2018 року, №7 від 01 лютого 2018 року, №19 від 29 березня 2018 року, №22 від 27 квітня 2018 року, №27 від 29 травня 2018 року, №33 від 27 червня 2018 року, №37 від 31 липня 2018 року, №40 від 03 вересня 2018 року, №49 від 01 жовтня 2018 року, №54 від 31 жовтня 2019 року, №59 від 30 листопада 2018 року, №65 від 28 грудня 2018 року, №10 від 07 квітня 2019 року, згідно яких було припинено роботу на підприємстві, Акту №1 від 24 квітня 2019 року та висновку експерта. Вказує, що незрозуміло яким чином, суд опосередковано досліджував та надавав оцінку поданим наказам та Акту №1 від 24 квітня 2019 року, оскільки в матеріалах справи їх не було та були подані представником відповідача разом із заявою про перегляд заочного рішення, а дослідження судового експерта надано безпосередньо 19 серпня 2020 року. Відповідно до п.2.1. Положення “Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ “Тернопільський радіозавод “Оріон”, що є Додатком №22 до Колективного договору підприємства одноразова винагорода за вислугу років виплачується всім працівникам підприємства від тарифної ставки, посадового окладу за фактично відпрацьований час з врахуванням коефіцієнтів, наведених у таблицях №1 та №2. Позивачу неправомірно та безпідставно було нараховано надбавку за вислугу років в жовтні 2018 року за 2017 рік, в січні 2019 року в розмірі за 2018 рік. В подальшому на підставі Акту перевірки №1 від 24 квітня 2016 року, Наказу №15 від 24 квітня 2019 року за погодженням з Наглядовою радою Товариства зазначені надбавки за вислугу років було скасовано. Як встановлено комісією в Акті перевірки №1 від 24 квітня 2016 року АТ “ТРЗ “Оріон” у 2017 році проводилася виробнича діяльність частково з метою забезпечення виконання невідкладних робіт пов`язаних з життєдіяльністю заводу. Даний факт підтверджується наказами керівника товариства про припинення роботи у зв`язку з незавантаженістю виробництва, аналогічно було проведено і у 2018 році. Тому, фінансові показники товариства, а відповідно фактична зайнятість працівників в 2017 та 2018 роках у виробничій сфері по виконанню плану по випуску виробничої продукції виконано на 15%, а по реалізації цієї продукції — на 21%. У фінансовому плані та плановому фонді заробітної плати на 2017 та 2018 роки не передбачено витрат на винагороду за вислугу років. Більше того, жодного наказу щодо нарахування та виплати винагороди за вислугу років на підприємстві не видавалося, розрахунків не проводилося, списки осіб на виплату винагороди не затверджувалися.
Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу АТ “ТРЗ “Оріон” - відхилити, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області залишити в силі, посилаючись на те, що згідно з Законом України “Про колективні договори і угоди” було укладено на 2016-2020 роки колективний договір між правлінням ПАТ “ТРЗ “Оріон” і профспілковим комітетом ПАТ “ТРЗ “Оріон”. У п.4.1.17 договору вказано проводити щорічну виплату винагороди за вислугу років працівникам підприємства згідно з “Положенням про виплату винагороди про вислугу років ПАТ “ТРЗ “Оріон”. Колективним договором не передбачено форс-мажорні обставини, щодо не нарахування та невиплати винагороди працюючим працівникам за виконану роботу. Вважає, що його право на отримання грошової винагороди було порушено і підлягає захисту.
У судовому засіданні представник АТ “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвокат Кучмій М.Я. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.
ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює у АТ “Тернопільський радіозавод “Оріон” на посаді начальника бюро конструкторсько-технологічного відділу з 22 жовтня 1982 року по теперішній час, що підтверджується довідкою №50/320 від 19 лютого 2020 року, виданою АТ “ТРЗ “Оріон” (а.с. 3).
Відповідно до п.2.1 Додатку №22 “Положення про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ “ТРЗ “Оріон” від 01 квітня 2015 року одноразова винагорода за вислугу років виплачується всім працівникам підприємства від тарифної ставки, посадового окладу за фактично відпрацьований час з врахуванням коефіцієнтів, наведених в додатках №1, №2 (а.с. 5-7).
Як стверджує позивач у позовній заяві, на підприємстві згідно з Законом України “Про колективні договори і угоди” було укладено на 2016-2020 роки колективний договір між правлінням ПАТ “ТРЗ “Оріон” і профспілковим комітетом ПАТ “ТРЗ “Оріон”. У п.4.1.17 договору вказано проводити щорічну виплату винагороди за вислугу років працівникам підприємства згідно з “Положенням про виплату винагороди про вислугу років працівникам ПАТ “ТРЗ “Оріон”.
Відповідно до Положення про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ “ТРЗ “Оріон” від 01 квітня 2015 року, одноразова винагорода працівникам ПАТ “ТРЗ “Оріон” за вислугу років виплачується всім працівникам підприємства від тарифної ставки, посадового окладу за фактично відпрацьований час, зокрема, за стаж роботи більше 15 років з коефіцієнтом 1,5. (п.2.1,2.2.,2.3 положення). Виплата винагороди за минулий рік проводиться в І кварталі поточного року (п.2.1. Положення).
Як видно із розрахункового листа ОСОБА_1 за квітень 2019 року, в квітні 2019 року проведено відрахування від заробітної плати сум
Наказом №15 від 24 квітня 2019 року “Про скасування нарахованої винагороди за вислугу років” головою правління ОСОБА_2 було скасовано нарахування винагороди за вислугу років за 2017 та 2018 роки на підставі Акту №1 від 24 квітня 2019 року, складеного за результатами проведеної перевірки щодо нарахування винагороди за вислугу років за 2017 та 2018 роки; головному бухгалтеру забезпечено здійснення перерахунку посадових окладів за 2017 та 2018 роки (а.с. 4).
Також, як видно із листа управління держпраці в Тернопільській області від 05 липня 2019 року, управлінням держпраці встановлено, що у квітні 2019 року комісією АТ “ТРЗ “Оріон” за результатами проведених перевірок щодо нарахування винагороди за вислугу років та нарахування надбавок до посадових окладів, було складено акти, якими нарахування винагороди за вислугу років та надбавок до посадових окладів у 2017-2018 роках було визнано безпідставними та проведено утримання із заробітної плати працівників, зокрема, ОСОБА_1 на 16 746,40 грн. Накази про скасування винагороди підписані одноособово головою правління без погодження профспілкового комітету, що суперечить ст.247 КЗпП України. Також, відрахування проведено із порушенням статей 128 і 136 КЗпП України (а.с. 10).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що суду не надано будь-яких доказів існування обставин, передбачених статтею 127 КЗпП України для видачі наказу від 21.04.2019 року про скасування нарахування винагороди за вислугу років. Зменшення зарплати не може бути обумовлене простим небажанням чи неможливістю виплачувати відповідну зарплату, передбачену трудовим договором, а має ґрунтуватись на нормах закону. Відповідно до ч.4 ст.97 КЗпП України та ст.22 Закону України “Про оплату праці” власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа роботодавець не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з такого.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожна особа має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до частин першої та другої статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору (частина перша статті 21 Закону України “Про оплату праці”).
Статтею 2 Закону України “Про оплату праці” визначена структура заробітної плати.
Зокрема, до структури заробітної плати можуть входити: додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці (включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати (виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).
Частинами другою, третьою статті 97 КЗпП України встановлено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.97 КЗпП України та ст.22 Закону України “Про оплату праці” власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа роботодавець не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Згідно з положеннями статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” роз`яснено, що при вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.
Відповідно до п.п.1.3, 2.2 “Інструкції зі статистики заробітної плати”, затвердженої Наказом Держкомстату України №5 від 13 січня 2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 (далі – Інструкції №5), до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.
Фонд оплати праці складається з:
- фонду основної заробітної плати;
- фонду додаткової заробітної плати;
- інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (крім сум, указаних у пп.2.3.2).
Згідно п.2.3 вказаної Інструкції №5 інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
До них належать винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер. Зокрема, винагороди за підсумками роботи за рік, щорічні винагороди за вислугу років (стаж роботи).
Із викладеного випливає, що щорічні винагороди за вислугу років є заохочувальною виплатою.
Положення “Про виплату винагороди за вислугу років працівникам ПАТ “Тернопільський радіозавод “Оріон”, що є Додатком №22 до Колективного договору підприємства (далі – Положення №22) (а.с. 5), направлене на стимулювання та підвищення матеріальної зацікавленості працівників, зменшення плинності кадрів та збереження кваліфікованих спеціалістів на підприємстві.
Згідно з п.п.1.1, 1.2 Положення №22 правовою базою для стимулювання працівників є КЗпП України, Закон України “Про оплату праці” та інші нормативні документи. Виплата винагороди за минулий рік проводиться в 1-му кварталі поточного року.
Згідно з п.2.1 Положення №22 одноразова винагорода за вислугу років виплачується всім працівникам підприємства від тарифної ставки, посадового окладу за фактично відпрацьований час з врахуванням коефіцієнтів, наведених у таблицях №1 та №2.
Таким чином, винагорода за вислугу років не залежить від результатів діяльності позивача, а взаємопов`язана із його стажем роботи у відповідача, який становить більше 38 років, тому доводи заявника, що суд не взяв до уваги накази, згідно яких було припинено роботу на підприємстві, не заслуговують на увагу.
Окремої процедури скасування цієї надбавки Положення не містить.
Тому, колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача скасованої грошової винагороди за вислугу років в розмір 16746 грн. за 2017-2018 роки.
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича слід залишити без задоволення, а заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 09 жовтня 2020 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року слід поновити.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства “Тернопільський радіозавод “Оріон” - адвоката Кучмія Миколи Ярославовича — залишити без задоволення.
Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року — залишити без змін.
Поновити дію заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 липня 2020 року.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 грудня 2020 року.

Головуючий 
Судді