КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                     
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
09 листопада 2020 року                                                                               м. Київ
 
                                                                                                          Справа № 759/16803/17
Апеляційне провадження №22-ц/824/12612/2020
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:    судді-доповідача:                Соколової В.В.
                         суддів:                                   Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.
                        за участю секретаря               Руденко А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Шум Л.М., 30 червня 2020 року в м. Києві, у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ніколенко Віра Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 
 
В С Т А Н О В И В
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1   про забезпечення позову.
Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №2218, вчиненого 07 червня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко Вірою Миколаївною, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно-квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , до набуття чинності у справі судового рішення.
Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №2219, вчиненого 07 червня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко Вірою Миколаївною, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно-квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , до набуття чинності у справі судового рішення.
 
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позовних вимог, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
 
Не погодилось із вказаним судовим рішенням АТ «ПроКредит Банк», його представником до  суду подано апеляційну скаргу, в якій зазначається, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Представник вказує на те, що ухвала суду не містить жодного обґрунтування, яке б стосувалося мотивів задоволення заяви про забезпечення позову  шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса. Також представник зазначає, що ОСОБА_1 , не є боржником в даній справі, ні по виконавчих провадженнях, які відкриті на підставі виконавчих написів нотаріуса, ні по виконавчому провадженню, що відкрите на підставі рішення суду. Отже, враховуючи викладене та положення п.6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, суд не мав права зупиняти стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса, з огляду на те, що заяву про забезпечення позову подано ОСОБА_1 , який не є боржником у даній справі, оскільки боржником є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Судом першої інстанції не було враховано той факт, що зупинення стягнення звернуте на майно, що перебуває в іпотеці порушує права АТ «ПроКредит Банк», а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню. Крім того, у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем буде досягнуто мету позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті. Також позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюванних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Також вказує про порушення судом першої інстанції строків розгляду заяви та зазначення в резолютивній частині ухвали абзацу, який не відноситься до даної справи, а містить інформацію по іншій судовій справі.
Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі та скасувати заходи забезпечення позову накладені оскаржуваною ухвалою.
 
В судовому засіданні представник відповідача АТ «ПроКредит Банк» - Король Г.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Представник позивача - ОСОБА_4 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та просила залишити її без змін.
Інші особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч.2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
 
Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 08 листопада 2017 року ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПроКредит Банк», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПН КМНО Ніколенко В.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М. від 07 червня 2011 року №2218; та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М. від 07 червня 2011 року № 2219, якими звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ..
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_2 . Тому передача вказаної квартири в іпотеку і подальше її відчуження відбулось без його погодження та порушує його права.
24 червня 2019 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М. від 07 червня 2011 року №2218 та виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М. від 07 червня 2011 року № 2219, якими звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .
Заява мотивована тим, що на даний час позивачем оскаржуються виконавчі напис, на підставі яких відкрито виконавче провадження та враховуючи активні дії державного виконавця щодо підготовки до продажу квартири, є необхідність у забезпечення позову шляхом зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Такий спосіб забезпечення позову відповідає положенням ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». Необхідність забезпечення позову шляхом зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа полягає в тому, що іншим способом неможливо зупинити виконання виконавчих написів та примусовий продаж іпотечного майна. У разі примусової реалізації предмету іпотеки  до вирішення спору по суті, виконати можливе рішення суду буде не можливо, оскільки воно втратить сенс.
 
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, тобто має бути додержаний принцип співмірності.
При цьому співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення  виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. 
 
Як вбачається з матеріалів справи,  позивач звернувся до суду першої інстанції із позовом до відповідачів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Саме по собі оскарження виконавчого документа боржником свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, у зв`язку з чим нормами ЦПК України, передбачена можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом, як вид забезпечення позову.
Оскільки, в даному випадку позивач оспорює виконавчі написи нотаріуса, якими звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно (квартиру), Ѕ частина якої належить позивачу (за його твердженням), виконавчі написи знаходиться на виконанні, то вжиті судом заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржених до суду виконавчих написів нотаріуса,  є співмірними із заявленими вимогами.  
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , не є боржником в даній справі, ні по виконавчих провадженнях, які відкриті на підставі виконавчих написів нотаріуса, ні по виконавчому провадженню, що відкрите на підставі рішення суду, а тому не мав права на звернення із заявою про забезпечення позову, відхиляються колегією суддів, виходячи з такого. ОСОБА_1 заявляє, що є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , а тому має право на звернення до суду за захистом своїх прав шляхом визнання виконавчих написів нотаріуса, якими звернуто стягнення на вказану вище квартиру, такими, що не підлягають виконанню, і як наслідок на забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вказаних виконавчих написів до вирішення справи по суті. В протилежному випадку при незастосуванні таких заходів і здійсненні примусової реалізації майна, виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення позову буде ускладненим чи взагалі неможливим.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що у разі задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, позивачем буде досягнуто мету позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, без розгляду справи по суті, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки визначений ухвалою суду спосіб забезпечення позову є тимчасовою мірою, яка застосовується до вирішення спору по суті, та вимоги позову і заяви про забезпечення позову не є тотожними.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції строків розгляду заяви знайшли своє підтвердження, проте вказане не є підставою для скасування ухвали. 
Посилання в апеляційній скарзі на зазначення судом в резолютивній частині ухвали абзацу, який не відноситься до даної справи, також знайшли своє підтвердження
Так, в резолютивній частині ухвали суду в 3-му абзаці міститься речення наступного змісту «Накласти арешт на спірну однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , зареєстровану за ОСОБА_5 , до набуття чинності по справі судового рішення», однак з матеріалів справи вбачається, що вказані сторони та квартира АДРЕСА_3 , жодного відношення до вказаної справи не мають, а тому слід дійти висновку, що судом першої інстанції було допущено технічну помилку та вказане речення було зазначено помилково. У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне змінити увалу суду першої інстанції шляхом виключення з резолютивної частини вказаного вище речення. В решті ухвалу суду слід залишити без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376,  381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
 
П О С Т А Н О В И В
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» - задовольнити частково.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 рокузмінити, виключити з резолютивної частини речення «Накласти арешт на спірну однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , зареєстровану за ОСОБА_5 , до набуття чинності по справі судового рішення».
В решті ухвалу суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.
 
Суддя-доповідач:                                                                             В.В. Соколова
 
Судді:                                                                                                 А.М. Андрієнко
 
                                                                                                            Н.В. Поліщук

                                         Повний текст постанови складений 17 листопада 2020 року.