ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 462/5603/16-а
адміністративне провадження № К/9901/38583/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого  - Бучик А.Ю.,
суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження  касаційну скаргу Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2017 (суддя Ліуш А.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 (колегія суддів:  Кушнерик М.П., Мікула О.І., Курилець А.Р.) у справі № 462/5603/16-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Покровської міської ради №296 від 25 травня 2016 року «Про відмову у наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди торгівельного кіоску по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 », стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу, 2200,00 грн. витрат, пов`язаних із розробкою проектної документації.
Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 01 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року, позов задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано рішення Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області № 296 від 25 травня 2016 року «Про відмову у наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди торгівельного кіоску по АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 ». У задоволенні позовних вимог щодо стягнення вартості послуг наданої правової допомоги та витрат пов`язаних з розробкою проектної документації відмовлено за їх безпідставністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 551,20 грн. сплаченого судового збору.  
Не погоджуючись судовими рішеннями, відповідач  подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, не врахували, що до своєї заяви ФОП ОСОБА_1 не подав належним чином оформлений паспорт прив`язки ТС, як того вимагають приписи Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, а також не враховано, що позивач не звертався до Покровської міської ради Дніпропетровської області з заявою щодо оформлення та виготовлення паспорта прив`язки ТС. На момент постановлення оскаржуваного рішення тимчасова споруда - торгівельний кіоск розташований по АДРЕСА_1 була розмішена позивачем самовільно та без достатніх на те правових підстав.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від  07.11.2017 відкрито касаційне провадження.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а судові рішення - залишити без змін.
Справу передано до Верховного Суду.
У зв`язку з відсутністю клопотань про участь в судовому засіданні, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судами встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Покровської міської ради №296 від 25 травня 2016 року тимчасова споруда торговельний кіоск на АДРЕСА_1 розміщений без будь-яких дозвільних документів та даним рішенням відмовлено у наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 та зобов`язано в термін до 01 липня 2016 року виконати демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 .
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що, як вбачається із опису документів, до ЦНАП №99-103 ФОП ОСОБА_1 надав паспорти ТС, погоджені головним архітектором та відповідними службами, а відповідачі не надали суду жодних доказів, що такі документи є неналежними, недостатніми та що вони були враховані при прийнятті оскаржуваного рішення. 
Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.
Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, заходи створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначено Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (далі також - Закон №2807-IV, в редакції, чинній на момент ухвалення оспорюваного рішення).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (стаття 5 Закону № 2807-IV).
Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Відповідно до частини другої статті 10 Закону № 2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.
Частина третя статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) передбачає, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів».
На підставі аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать до тимчасових споруд   у розумінні Правил благоустрою.
Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21 жовтня 2011 року № 244.
Згідно із пунктом 1.1 Порядку розміщення   тимчасових споруд   для провадження підприємницької діяльності цей Порядок визначає механізм розміщення   тимчасових споруд   для провадження підприємницької діяльності.
Пунктами 2.1, 2.2, 2.3, 2.6, 2.7, 2.31, 2.35 розділу ІІ Порядку розміщення   тимчасових споруд   для провадження підприємницької діяльності передбачено, що підставою для розміщення   тимчасових споруд   (далі - ТС) є паспорт прив`язки ТС.
Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС.
До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив`язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П. І. Б., адреса, контактна інформація).
Для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС.
Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.
Розміщення ТС самовільно забороняється.
Пунктом 2.4 Порядку № 244 передбачено, що відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.
Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС (пункт 2.5 Порядку № 244).
Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (пункт 2.10 Порядку № 244).
Відповідно до пункту 2.6. Порядку № 244 для оформлення паспорта прив`язки ТС замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС; ескізи фасадів ТС у кольорі М 1:50 (для стаціонарних ТС), які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів України»; технічні умови щодо інженерного забезпечення (за наявності), отримані замовником у балансоутримувача відповідних інженерних мереж.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що прийняттю рішення про надання паспорта прив`язки розміщення ТС має передувати отримання висновку уповноваженого органу про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС. При цьому відповідність намірів розміщення тимчасової споруди визначається на підставі відповідності її місця розташування комплексній схемі розміщення ТС, якщо така схема розроблена.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2019 року у справі № 823/687/18, від  03 жовтня 2019 року у справі № 823/2149/18, від 17 грудня 2019 року у справі №520/9231/18.
Разом із тим, як встановлено судом апеляційної інстанції, комплексна схема розміщення торгівельних споруд Покровською міською радою не розроблена та не затверджена її виконавчим комітетом.
За приписами пункту 2.14 Порядку №244 паспорт прив`язки ТС не надається за умов: подання неповного пакета документів, визначених пунктом 2.6 цього Порядку; подання недостовірних відомостей, зазначених у пункті 2.6 цього Порядку. Ненадання паспорта прив`язки з інших підстав не допускається.
Згідно п. 2.6, 2.7, 2.10, 2.12  Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Орджонікідзе затвердженого рішенням 24 сесії 6 скликання №17 від 26.07.2012 для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає: схему розміщення ТС; ескізи фасадів ТС, які виготовляє суб`єкт господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектор, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат; схему благоустрою прилеглої території, складену замовником або суб`єктом підприємницької діяльності, який має відповідну ліцензію, архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів України".
Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви.
Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку.
Паспорт прив`язки підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу міської ради.
Як вбачається зі змісту оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивачем подано усі необхідні документи, погоджені головним архітектором та відповідними службами міста, виходячи з аналізу опису ЦНАП №99-103.
Крім того, судами встановлено, що позивачем до ЦНАП було надано заяви про надання дозволу на розміщення тимчасових споруд за п`ятьма адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Згідно опису № 99-103 вказано що надано всі паспорти  прив`язки ТС, оформлені органом містобудування та архітектури, підписані головним архітектором міста.
Однак в матеріалах справи містяться лише три паспорта прив`язки за адресами   АДРЕСА_5 , АДРЕСА_4 .та АДРЕСА_6 .
З наведеного вбачається, що позивачем до ЦНАП було надано п`ять паспортів прив`язки ТС, однак відповідач вказує, що лише  три є такими, що погоджені з головним архітектором та відповідними службами міста.
Судами не перевірено, чи звертався позивач до уповноваженого органу із заявою про оформлення паспорта прив`язки ТС по АДРЕСА_1.
Крім цього, судами не встановлено, коли саме позивачем була встановлена тимчасова споруда за наведеною адресою.
Без дослідження і з`ясування наведених вище обставин ухвалені у справі рішення не можна вважати законними та обґрунтованими.
При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу в їх сукупності, які містяться в матеріалах справи або витребовуються, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Згідно із частиною другою  статті 353 КАС України (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи наведене, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
При цьому, суд зазначає, що чинна стаття 20 КАС України, а саме частина перша, визначає виключний перелік спорів, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, до якого не включено рішення суб`єктів владних повноважень, що є предметом спору у цій справі. Проте, згідно з частиною 2 цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Отже, спір у цій справі, враховуючи місце проживання позивача, повинен розглядатися Львівським окружним  адміністративним судом.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.
Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 01.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 скасувати.
Справу  № 462/5603/16-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  до Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування рішення направити на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                Л.Л. Мороз

                                                                                          А.І. Рибачук