Справа № 127/18867/20 
Провадження № 33/801/896/2020
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна  Ю. А.
Доповідач: Голота Л. О.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2020 року                                                                               м. Вінниця
Суддя Вінницького апеляційного суду Голота Л.О., 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2020 року по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,-

в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн (десять тисяч двісті гривень) на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 420,40 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).
Як зазначено в постанові суду, 10 серпня 2020 року о 02 год. 45 хв. в м. Вінниця по вул. Пирогова, буд. 210, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці ока, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в КП ВОНД «Соціотерапія» у лікаря нарколога, висновок №2543, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що постанова місцевого суду від 23 жовтня 2020 року підписана суддею Шаміною Ю. А. 27 жовтня 2020 року, тобто в день коли вона перебувала на лікарняному, про що свідчить табель обліку суддів Вінницького міського суду Вінницької області, а тому вона не могла її підписувати.
Судом першої інстанції не встановлено ту обставину, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а тому він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП. Місцевим судом проігноровано клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, про виклик свідків, про призначення експертизи, про направлення справи на доопрацювання, про відкладення розгляду справи, проведено розгляд справи у його відсутність, не надавши можливості належним чином захистити його права. Стверджує, що працівниками поліції було відхилено клопотання ОСОБА_1 про бажання скористатися правовою допомогою захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено його права.
Оскаржувана постанова суду першої інстанції не містить жодного результату розгляду поданих ОСОБА_1 клопотань.
З відеозапису, який міститься у справі, не вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем. Стверджує, що він перебував в автомобілі, де очікував на свого знайомого, а тому вимога працівників поліції про проходження медичного огляду була безпідставною.
Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушення вимог абз. 4, 5 п. 9 розділу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, так як у графі «особу встановлено» не зазначено орган, що видав документ; у протоколі відсутня графа «чи притягувався до адміністративної відповідальності». ОСОБА_1 не було видано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга залишенню не підлягає, з огляду на наступне.
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними у справі доказами, зокрема :
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №355406 від 10 серпня 2020 року, згідно якого 10 серпня 2020 року о 02 год. 45 хв. в м. Вінниця по вул. Пирогова, буд. 210, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Transit д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці ока, які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя, від проходження огляду на стан сп`яніння водій відмовився в КП ВОНД «Соціотерапія» у лікаря нарколога, висновок №2543, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху. У поясненнях ОСОБА_1 по суті правопорушення зазначено, що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, тому що не вбачає в цьому потреби. Будь яких інших заперечень ОСОБА_1 не зазначалося. /а. с. 2/;
-висновком медичного огляду з метою виявлення тану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП ВОНД «Соціотерапія»№ 2543 від 10 серпня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння /а. с. 3/;
-рапортом інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтинанта поліції Ткаченка А. Н. від 10 серпня 2020 року, згідно якого під час несення служби 10 серпня 2020 року о 02:45 год. у складі екіпажу «Юнкер-152», спільно з лейтинантом поліції Павленко С. І. під час патрулювання у м. Вінниця по вул. пирогова, 210 за порушення ПДР України було зупинено автомобіль «Форд транзит», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час спілкування з водієм було виявлено явні ознаки наркотичного сп`яніння (неприродна блідність обличчя, виражене тремтіння пальців рук, зіниці очей не реагують на промінь світла). Водієві було запропоновано пройти медичний огляд у встановленому законом порядку. Від проходження медичного огляду на стан вживання наркотичних засобів у встановленому законом порядку водій відмовився в КП ВОНД «Соціотерапія» у лікаря - нарколога, висновок № 2543. На водія було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. З правами, обов`язками та відповідальністю водій ознайомлений. Водія відсторонено від права керування /а. с. 4/;
-матеріалами відеофіксації правопорушення з нагрудної камери інспектора поліції.
Згідно з частиною другою статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Частиною першою статті 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Суд апеляційної інстанції вважає, що докази, які містяться у справі, свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, а лише перебував у ньому, а тому він не є суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення видно, що ОСОБА_1 зауважень з приводу того, що він не керував автомобілем не подавав, зі змістом протоколу був ознайомлений та його права, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України щодо можливості відмовитися давати показання або пояснення щодо себе йому були роз`яснені працівником поліції. 
ОСОБА_1 не скористався правом на відмову від надання пояснень стосовно себе та, навпаки, надавав пояснення при складанні протоколу вказавши, що відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, тому що не вбачає в цьому потреби.
Із відеозапису, який був оглянутий судом першої інстанції, видно, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння, при складанні відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, не висловлював заперечень з приводу того, що він не керував автомобілем.
При цьому, суд також звертає увагу на те, що Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті постанови від 24 червня 1988 року N 6 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зазначив, що за правилами статті 288 КУпАП України судами розглядаються скарги на постанови про адміністративні правопорушення. Інші дії адміністративних органів (наприклад, пов`язані із затриманням, особистим оглядом, вилученням речей і документів, відстороненням водіїв від керування транспортними засобами, річковими і маломірними суднами, оглядом на стан сп`яніння) оскаржуються у встановленому для цього порядку.
Однак, ОСОБА_1 не оскаржувалися дії працівників поліції щодо його відсторонення від керування транспортним засобом (стаття 267 КУпАП, частина перша, друга статті 286 КАС України).
Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, поведінку ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що версія ОСОБА_1 про те, що він не керував транспортним засобом, спростовується матеріалами справи, а невизнання ним своєї вини у вчиненні правопорушення суд апеляційної інстанції розцінює як незаборонену позицію захисту, яка втім, спрямована на уникнення від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції не містить жодного результату розгляду поданих ОСОБА_1 клопотань про закриття провадження у справі, про виклик свідків, про призначення експертизи, про направлення справи на доопрацювання, про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, адже в постанові місцевого суду містяться висновки суду щодо зазначених клопотань.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що місцевим судом проведено розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 , чим позбавлено його права належним чином захистити його права, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, адже місцевим судом вживалися заходи для забезпечення прав ОСОБА_1 , передбачених статтею 268 КУпАП. Неодноразово відкладався розгляд справи за клопотанням ОСОБА_1 .
Разом з тим, праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд першої інстанції правомірно провів розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання КУпАП, зокрема щодо охорони прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). 
Тому підстав вважати, що права ОСОБА_1 , передбачені статтею 268 КУпАП були порушенні судом першої інстанції немає.
Суд апеляційної інстанції оцінює критично також твердження в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції було відхилено клопотання ОСОБА_1 про бажання скористатися правовою допомогою захисника при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено його права, оскільки ОСОБА_1 не зазначав в протоколі про адміністративне правопорушення про ці обставини. Доказів, які б підвереджували ці аргументи ОСОБА_1 матеріали справи не містять та ним не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушення вимог абз. 4, 5 п. 9 розділу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376, так як у графі «особу встановлено» не зазначено орган, що видав документ; у протоколі відсутня графа «чи притягувався до адміністративної відповідальності», суд апеляційної інстанції не вважає такими, що дають правові підстави для скасування постанови суду, адже ці обставини не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.
Та обставина, що ОСОБА_1 не було видано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, також не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки із висновку медичного огляду з метою виявлення тану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП ВОНД «Соціотерапія» № 2543 від 10 серпня 2020 року видно, що ОСОБА_1 був направлений на огляд інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП лейтинантом поліції Ткаченком А.Н. 10 серпня 2020 року о 02 год. 50 хв. /а. с. 3/.
Твердження апеляційної скарги про те, що постанова місцевого суду від 23 жовтня 2020 року підписана суддею Шаміною Ю. А. 27 жовтня 2020 року, тобто в день коли вона перебувала на лікарняному, про що свідчить табель обліку суддів Вінницького міського суду Вінницької області, а тому вона не могла її підписувати, суд апеляційної інстанції не вважає такими порушеннями, що дають правові підстави для скасування постанови місцевого суду, оскільки постанова місцевого суду прийнята 23 жовтня 2020 року, тобто в день коли суддя Шаміна Ю. А. не була на лікарняному. Підписання постанови суду суддею Шаміною Ю. А. та її направлення до Єдиного державного реєстру судових рішень під час перебування на лікарняному 27 жовтня 2020 року, а не в день її прийняття 23 жовтня 2020 року, суд апеляційної інстанції не вважає достатньою підставою для скасування постанови суду. 
Отже, наведені доводи апеляційної скарги не спростовують правильний висновок суду першої інстанції.
При вирішенні справи суддею дотримано вимоги статей 245, 268, 280 КУпАП, адміністративне стягнення накладене відповідно до правил, передбачених статтею 33 КУпАП, з урахування даних про особу правопорушника, ступеня його вини, характеру вчиненого правопорушення.
Керуючись статтями 268, 294 КУпАП, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2020 року у даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Л. О. Голота