ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1581/20 Справа № 185/681/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мицак М. С. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 грудня 2020 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши  апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  в частині  поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
               
В С Т А Н О В И В:
Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 
Не погоджуючись з постановою, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу 07 грудня 2020 року, тобто після закінчення встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на оскарження цієї постанови. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить, зокрема, поновити строк на апеляційне оскарження постанови.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження постанови, ОСОБА_1 посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, який відбувся за його відсутністю. При цьому вказує, що деякий час був відсутній за місцем проживання і не знав про результати розгляду справи, а про постанову дізнався випадково, нещодавно при відвідування сервісного центру поліції. Окрім того, звертає увагу, що взагалі не отримував копію постанови, тоді як, з апеляційною скаргою звертався не він, а адвокат, який до апеляційної скарги передбачених законом доказів щодо наявності у нього повноважень на подання апеляційної скарги не надавав, й вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи заявленого клопотання, дійшов такого висновку.
Положення ч. 2 ст. 7, ч. 3 ст. 8 КУпАП регламентують, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності та ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ст. ст. 289, 294 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. 
Судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена судом 16 квітня 2020 року.
З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 був обізнаний про існування справи про адміністративне правопорушення щодо нього, особисто приймав участь у судових засіданнях 11 та 30 березня 2020 року. В подальшому від ОСОБА_1 на електронну адресу суду надходили клопотання про перенесення розгляду справи з посиланням на встановлені карантином обмеження, а також із погіршенням стану здоров`я, без надання документів на підтвердження його хвороби.
17 квітня 2020 року копію цієї постанови було направлено ОСОБА_1 за адресою мешкання, вказаною ним в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, копію постанови ОСОБА_1 отримав 27 квітня 2020 року, що підтверджується особистим підписом в розписці.
Водночас, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1  вже звертався до суду з аналогічними апеляційними скаргами 13 травня 2020 року та 02 листопада 2020 року, в яких просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови. 
Однак, постановами Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2020 року та від 16 листопада 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року, а апеляційні скарги були йому повернуті.
При цьому, ОСОБА_1 07 грудня 2020 року повторно, поза межами 10-денного строку оскарження судового рішення, визначеного ст. 294 КУпАП,  направив до суду апеляційну скаргу, в якій, також просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. 
Між тим, повторний апеляційний перегляд аналогічних вимог чинним КУпАП не передбачено.
Слід також відзначити, що положеннями Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року та п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов пороти України» від 03.04.2008, визначено, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду, який в свою чергу визначає, що жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового його вирішення.
Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 мав об`єктивну можливість для отримання інформації щодо стану розгляду справи щодо нього та прийнятого судового рішення та, у визначений ст. 294 КУпАП строк, подати апеляційну скаргу.
З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року задоволенню не підлягає, з тих підстав, що воно вже було предметом розгляду суду апеляційної інстанції, і за його результатом судом прийнято рішення, яке набрало законної сили, тому підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження цієї постанови не має, та апеляційну скаргу слід поверненню особі, яка її подала.
       Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року — відмовити.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2020 року – повернути особі, яка її подала.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського 
       апеляційного суду                  Н.В. Коваленко