ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3098/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  09 грудня 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                   Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                       Федотова І.В., Сорочка Є.О.
          за участю секретаря                                                   Муханькової Т.В.          
                                                  
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування п.21 рішення щодо відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності з 16.05.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, оформленого протоколом засідання і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 19.06.2020 року №86; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу, як інваліду II групи інвалідності, з 16.05.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності II групи відповідно до Закону України від 03.07.2020 року №2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Відповідачі подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду необхідно змінити, з наступних підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно посвідчення від 01.10.2019 року серії НОМЕР_1 є учасником наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 1) та інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням від 04.06.2019 року серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_1 в період з 12.11.1986 року до 20.12.1986 року перебував на спеціальних зборах та брав участь у ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС, отримав дозу опромінення 25 рентген, що підтверджується записами військового квитка від 08.11.1978 року серії НОМЕР_3 , виданого Монастирищенським районним військовим комісаріатом Черкаської області.
Згідно довідки огляду МСЕК від 12.09.2011 року серії 10 ААА №911557, виданої Черкаською спеціалізованою радіологічною медико-соціальною експертною комісією, позивачу з 09.09.2011 року встановлено ІІІ групу інвалідності безтерміново.
У експертному висновку Черкаської обласної спеціалізованої лікарсько-консультативної комісії від 04.05.2011 року №17 зазначено, що захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ від 16.05.2019 року №460540 позивачу з 16.05.2019 року встановлена II група інвалідності безтерміново, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
З метою реалізації соціального правового захисту військовослужбовців, передбаченого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
За результатами розгляду поданої позивачем заяви та документів, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення. 
Згідно пункту 21  вказаного рішення, оформленого протоколом від 19.06.2020 року №86, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Підставою зазначено п.6 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою одноразова грошова допомога призначається військовозобов`язаним призваним на збори, у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному при виконанні обов`язків військової служби, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів. Заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін. Також, як підставу відмови, вказано п.8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, який визначає, що у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності, а отже, немає підстав для призначення одноразової грошової допомоги.
Вважаючи, що Міністерством оборони України протиправно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зміна групи інвалідності позивача відбулася поза межами встановленого ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 8 Порядку №975 строку.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу як особі з інвалідністю ІІ групи.
Відповідно до статті 41 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
Статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі- Закон №2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01.01.2014 шляхом доповнення Закону №2011-XII статтею 16-3 (в редакції Закону України від 04.07.2012 № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців»; далі - Закон №5040-VI).
Відповідно до частини четвертої наведеної норми, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
З метою реалізації статті 16-3 Закону №2011-XII Урядом затверджено Порядок №975, який набрав чинності з 24.01.2014року.
Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з пунктом 8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено  згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, введені лише з 01.01.2014.
За таких умов положення частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014 року.
Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) частину четверту статті 163 Закону №2011-XII доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Отже, у разі якщо інвалідність особі вперше встановлена до 01.01.2014 року, а зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності відбулись після січня  2014  року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №806/2180/18, від 30.10.2019 у справі 806/815/16.
Судом встановлено, що вперше ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу встановлено 09.09.2011 року, а з 16.05.2019 року позивачу встановлено ІІ групу інвалідності без зміни її причин.
Тобто, інвалідність позивачу вперше встановлена до 01.01.2014, а її зміна мала місце після січня 2014 року, а тому доводи відповідача та суду першої інстанції щодо порушення строків, встановлених частиною четвертою статті 16-3 Закону №2011-XII та пунктом  8  Порядку №975, в цьому конкретному випадку є необґрунтованими.
Таким чином рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, з підстав, що зміна групи інвалідності мала місце зі спливом двох років після встановлення її вперше, не відповідає наведеним вище критеріям, а тому колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення в цій частині.
Водночас, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінки оскаржуваному рішенню в частині мотивів про те, що заявнику інвалідність встановлено понад 3-місячний термін, а тому права на виплату одноразової грошової допомоги позивач не має.
З приводу вказаних обставин колегія суддів зазначає наступне.
Пунктами 4, 6 частини другої статті 16 Закону (у редакції, чинній на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Отже, із прийняттям    Закону України № 1774-VIII від 06.12.2016 року, регулювання спірних правовідносин дещо змінилося. Зокрема, підстави для отримання спірної допомоги особам, яким інвалідність встановлена у зв`язку із виконанням військового обов`язку під час проходження строкової військової служби, змінились з пункту 4 на пункт 6 частини другої статті 16 Закону.
При визначенні редакції норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів виходить із того, що згідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого    постановою Кабінету Міністрів України        від 25 грудня 2013 року № 975    днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.
Пунктом 2    постанови Кабінету Міністрів України        від 25 грудня 2013 року № 975    вказано про те, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги. Наступна зміна законодавства не впливає на порядок отримання, розмір допомоги тощо.
Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 року у справі № 806/1989/18 та від 15.03.2019 року у справі №823/2144/17 висловив правовий висновок щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах, згідно якого, для військовослужбовців строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено окремий порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу у який, у разі настання інвалідності, виникає право цих осіб на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений періодом виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві. У разі встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаних або резервістів, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві не виникає.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач в період з 12.11.1986 року до 20.12.1986 року перебував на спеціальних зборах та брав участь у ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС.
Інвалідність ІІ групи, причинний зв`язок якої - захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивачу була встановлено вперше 16.05.2019 року.
Відтак, з часу закінчення зборів до моменту встановлення позивачу 2-ї групи інвалідності минуло більше ніж три місяці, тому підстави для призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 6 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» як інваліду II групи відсутні.
Отже, суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходив з помилкових мотивів, однак, це не призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).
З огляду на викладені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині  рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
          
          Головуючий суддя:                                                                                      Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                          І.В. Федотов

                                                                                                            Є.О. Сорочко