УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 670/219/20
Провадження № 22-ц/4820/1638/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Купельського А.В. (суддя-доповідач),
Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

за участю учасників справи: представника апелянта ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13 серпня 2020 року (суддя Потапов О.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в :
У квітні 2020 року ОСОБА_4 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано у 2020 році. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 , на утримання якого на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти за рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 2 березня 2020 року в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказаний розмір аліментів є для нього значною сумою, що забирає в нього будь-які засоби проживання, зокрема внаслідок того, що відповідачка вигнала його з дому і він змушений знімати квартиру. Зазначав, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати – ОСОБА_6 , яка є інвалідом 3-ї групи внаслідок перенесеного інсульту та видаленого зобу, якій потрібно лікуватись та їй потрібні лікарські препарати. Також на утриманні перебуває пристаріла бабуся, а інших працездатних родичів у нього немає, тому все на ньому. 
У зв`язку з цим позивач просив суд зменшити розмір аліментів, визначений за рішенням Віньковецького районного суду від 2 березня 2020 року по справі № 670/24/20 та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття включно.
       Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13 серпня 2020 року позов задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 2 березня 2020 року, на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/2 на 1/3 частку.
Стягнуто із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , з 1/3 на 1000 гривень, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
Вважає вказане рішення незаконним, прийняте з допущенням порушення вимог матеріального та процесуального права. 
Посилається на те, що місцевим судом не було взято до уваги того факту, що на даний момент позивач не працевлаштований, а тому не має постійного джерела доходу. 
Крім того, висновок суду щодо визначення розміру аліментів на утримання сина не в повній мірі відповідає вимогам закону та обставинам справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Крім того, зазначає, що апелянт не надав жодних доказів, що стосуються його неспроможності влаштуватись на роботу з метою забезпечення матеріального утримання сина, не надав доказів перебування на його утриманні непрацездатних осіб, про що вказує у апеляційній скарзі.
Вважає, що Віньковецьким районним судом Хмельницької області в ухваленому рішенні вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, виходячи з вимог позовної заяви самого апелянта.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 2 березня 2020 року з позивача на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 6-7).
Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що утримання аліментів в розмірі половини заробітку є надмірним тягарем для апелянта, виходячи із перенесених ним травм від злочину та враховуючи, що його матір є особою з інвалідністю, яка перенесла декілька операцій, тому застосував засаду розумності, оговорену ст. 7. СК України.
       З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд. 
Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами 2 і 3 статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз положень ст. 192 СК України вказує на те, що підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є зміна (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, яка виникла після ухвалення судом цього рішення.
Право стягувача або платника аліментів вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість обставин, зазначених у ст. 182 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Позивачем представлено суду копію трудової книжки, відповідно до якої він звільнений 22 липня 2013 року з роботи (а. с. 49). Також ним надано пенсійне посвідчення його матері - інваліда 3 групи ОСОБА_6 (а. с. 9). Долучено вирок Віньковецького районного суду, відповідно до якого він є потерпілим від злочину передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України (а. с. 10 - 13).
Враховуючи інвалідність матері та наявність вироку суду, в якому йдеться про отримання ним тілесних ушкоджень від злочину та про проходження лікування і наслідки від отриманих травм голови, позивач довів, що в нього змінилося матеріальне становище, та змінився стан здоров`я, що не бралось до уваги у рішенні Віньковецького районного суду від 2 березня 2020 року про стягнення аліментів, виходячи із його описової частини (а. с. 6-7). Означеним рішенням встановлено, що позивач працює підсобним робітником у ТОВ «Будівельний Альянс Груп» та регулярно отримує зарплату.
Те, що він втратив роботу, позивач не підтвердив жодним доказом, адже запис в його трудовій книжці про звільнення з роботи сформований в 2013 році, а аліменти стягуються з 2020 року. Тобто він не довів суду, що є безробітним на момент розгляду справи. Із представлених стороною відповідача скріншотів та запису телефонної розмови з дитиною, навпаки, слідує, що позивач працевлаштований. Про це повідомила свідок ОСОБА_2 . За вказаних обставин відсутні підстави для зміни порядку стягування аліментів, а саме з частки його заробітку (доходу) на стягнення їх у твердій грошовій сумі.
Із вироку суду від 16 січня 2020 року слідує (а. с. 12), що відповідач по квітень 2019 року лікувався стаціонарно, скаржиться на постійний головний біль, що переслідує його протягом року після перелому верхньої щелепи. Вказані травми потребують лікування, а відповідно грошових витрат, тому слугують підставою зміни встановленого судом розміру аліментів, аналогічною підставою є інвалідність матері. Як зазначено у заяві, остання перенесла інсульт та хірургічну операцію по видаленню зобу.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів прийшов до висновку про задоволення позову та зменшення розміру стягуваних аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/3 частки зі всіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Посилання апелянта, що місцевим судом не було взято до уваги того факту, що на даний момент позивач не працевлаштований, а тому не має постійного джерела доходу не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції було надано цим доводам належну правову оцінку.
Апеляційна скарга ОСОБА_4 не містить переконливих доводів щодо неправильності визначення судом розміру аліментів на дитину.
Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 13 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 

Повне судове рішення складено 11 листопада 2020 року.

 
Судді А.В. Купельський

 
Т.О. Янчук

 
О.І. Ярмолюк