ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1613/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/954/20 Категорія: на ухвалу 	Степченко М. Ю. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Нерушак Л. В. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 жовтня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з  розгляду цивільних справ:

Головуючого         Нерушак Л.В. (суддя – доповідач)         
Суддів                 Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.
       За участю секретаря Винник І.М. 
учасники справи:

позивач/заявник – ОСОБА_1 ;
відповідач – ОСОБА_2 ;
третя особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ковтуна Андрія Володимировича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.07.2020 року про забезпечення позову, постановлена під головуванням судді Степченка М.Ю. у приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, -
в с т а н о в и в :
 
16.07.2020 року представник позивача – адвокат Ковтун А.В. звернувся в суд із заявою про забезпечення позову  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, внесення змін до актового запису, який перебуває у провадженні суду.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у день смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на все його спадкове майно, а заяви про прийняття спадщини подано дружиною ОСОБА_1 та батьком померлого ОСОБА_2 . 
Заявник посилається, що 16.04.2020 року, приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвою І.Ю. заведена спадкова справа № 65763420. Тому заявник вважає, що у разі задоволення позовних вимог, та встановлення факту батьківства, ОСОБА_4 буде спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька - ОСОБА_3 . Шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчується 09.10.2020 року, а підготовче засідання по даній справі про встановлення факту батьківства призначено на 18.08.2020 рік. Таким чином, розгляд справи завершиться вже після закінчення строку для прийняття спадщини, що в подальшому істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки нотаріус не прийняв заяви про прийняття спадщини неповнолітнім сином померлого, твід законного представника дитини – матері, оскільки відсутній запис у графі батько у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_4 .
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ковтун А.В. просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову, та забезпечити позов шляхом заборони приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Алєксєєвій І.Ю. вчиняти будь-які дії стосовно спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі, видавати свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право власності до вирішення спору в суді щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 липня 2020 року у задоволенні заяви  ОСОБА_1  про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства, внесення змін до актового запису – відмовлено повністю.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Ковтун А.В. оскаржив рішення суду в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу 02 вересня 2020 року до Черкаського апеляційного суду Вх. 9151/20 Вх. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що, на його думку, оскаржувана ухвала вимогам закону не відповідає. В апеляційній скарзі скаржник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову з метою унеможливлення розподілу спадку ОСОБА_3 до встановлення факту батьківства щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області, та захисту майнових прав їхньої спільної з померлим ОСОБА_3 дитини - ОСОБА_4 та захисту від недобросовісних дій відповідача.
Скаржник посилається, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову ним зазначалося те, що 16.04.2020 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвою І.Ю. заведена спадкова справа № 65763420 стосовно майна померлого ОСОБА_3 . Так як шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 закінчується 09.10.2020 року, то за наслідком сплину даного строку наступає право видачі нотаріусом свідоцтва про спадщину спадкоємцям першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у розмірах 1/ 2 частки майна ОСОБА_3 , а інтереси неповнолітнього сина не приймаються до уваги, оскільки ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , до реєстрації цивільного шлюбу між його батьками : позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 , так як їх шлюб був зареєстрований16.12. 2014 року, а запис про народження дитини проведений згідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Отже, для включення дитини до кола спадкоємців 1 черги необхідно встановити факт батьківства та внести зміни в актовий запис про народження дитини, щоб неповнолітній ОСОБА_4 отримав свою частки спадщини після смерті батька за законом.
Скаржник посилається, що до вирішення спору у справі, та набранням законної сили рішення, а саме з 09.10.2020 року відповідач ОСОБА_2 зможе отримати 50 % частки спадкового майна ОСОБА_3 та відповідно за відсутності згоди позивача на підставі договорів дарування передати свою частку у власність третім особам, що утруднить чи унеможливить отримати частку спадку, належну неповнолітньому сину ОСОБА_4 після померлого батька.
За вказаних обставин, вважає скаржник невжиття заходів забезпечення позову у даній справі істотно ускладнить отримання частки спадку ОСОБА_4 , оскільки очевидно, що рішення стосовно факту батьківства буде винесено після 09.10.2020 року, дати, коли закінчується шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ковтун А.В. в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.07.2020 року у справі № 695/954/20 та постановити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , та її представника – адвоката Грушевого Ю.В., які з?явилися в судове засідання апеляційного суду, вивчивши та обговоривши матеріали справи, доводи та обґрунтування заяви про забезпечення позову, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а заявлені позивачем вимоги забезпечення позову є такими, що виходять за межі позовних вимог позивача, і не стосуються предмету позову. Суд, перевіривши доводи та обґрунтування заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що відсутні підстави для забезпечення даного позову, оскільки в даній справі буде фактично вирішуватися питання про встановлення факту батьківства особи, яка вже померла, та відповідно, набуття дитиною статусу спадкоємця, в разі задоволення вимог та встановлення батьківства.
Судом першої інстанції також зазначено, що у заявленому позові, та у заяві про забезпечення позову, зокрема, не ставиться питання про порушення спадкових справ вірогідного спадкоємця, пов`язаних з прийняттям та оформленням спадщини, такі докази заявником не подано суду, та необґрунтовано заяву про забезпечення позову посиланням на порушення спадкових справ дитини.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, вважає висновки суду такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону, оскільки не вбачає, що судом при постановленні ухвали допущено порушення вимог процесуального права, а висновки суду відповідають встановленим обставинам у справі. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи з метою захисту права неповнолітнього ОСОБА_4 на спадкове майно після смерті батька позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства, внесення змін до актового запису.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відсутній запис про батька у свідоцтві про народження дитини, оскільки ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , до реєстрації цивільного шлюбу між його батьками : позивачем ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 , так як їх шлюб був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 , а запис про народження дитини проведений згідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Тому вона вважає, необхідним є встановлення факту батьківства для отримання ОСОБА_4 частки спадщини після смерті батька за законом, так як інший спадкоємець не визнає права їх спільного з померлим сина на спадкове майно.
16.07.2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Ковтун А.В. звернувся в суд із заявою про забезпечення вище вказаного позову та просив суд задовольнити заяву шляхом заборони приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу Алексєєвій І.Ю. вчиняти будь-які дії стосовно спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в тому числі, видавати свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право власності до вирішення даної справи по суті судом.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. 
Стаття 150 ЦПК України містить перелік видів забезпечення позову, одним із яких є заборона вчиняти певні дії.
У відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України - про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення. 
Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.
Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.
Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.
Згідно роз`яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; суд з?ясовує обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо: - необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, дотримався вимог чинного законодавства, перевіривши всі доводи заяви про забезпечення позову, тому дійшов обґрунтованого та вірного висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо забезпечення позову є такими, що виходять за межі позовних вимог та не стосуються предмету позову, тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову згідно до заявлених заявником вимог такого забезпечення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає за важливе відзначити, що у виділених матеріалах справи для розгляду заяви про забезпечення позову відсутні будь – які докази про порушення спадкових прав вірогідного спадкоємця, пов`язаних з прийняттям та оформленням спадщини, що і було правильно зазначено районним судом в ухвалі.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки є безпідставними та необґрунтованими, і не містять жодних доказів та посилань щодо порушення норм процесуального права судом першої інстанції при розгляді заяви про забезпечення позову, оскільки такі скаржником не наведені у скарзі, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законної ухвали суду першої інстанції й задоволення вимог заяви про забезпечення позову.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує  суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку  можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Отже, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги характер спірних правовідносин, доводи та обґрунтування заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 , так як у суду відсутні підстави для задоволення даної заяви згідно поданих доводів та обґрунтувань вимог заявником.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні, а апеляційна скарга є безпідставною і не підлягає задоволенню колегією суддів.
Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, тому не підлягає скасуванню, оскільки постановлена з дотриманням норм процесуального законодавства, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ковтуна Андрія Володимировича – залишити без задоволення.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.07.2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання батьківства, внесення змін до актового запису – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складений 23 жовтня 2020 року.

Головуючий Л.В. Нерушак

Судді В.Д. Храпко

Б.Б. Вініченко