Ухвала
Іменем України
      
22 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 442/5425/16-ц
провадження № 61-14526ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Карпенко С. О., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, у якій просив замінити сторону виконавчого провадження - ОСОБА_4 її правонаступником щодо виконання виконавчого листа № 442/5425/16-ц, виданого 23 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання             ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні приміщенням загального користування площею 6.3 кв. м, яке знаходиться на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 , шляхом приведення у попередній стан зруйнованих конструктивних елементів житлового будинку, а саме: відремонтування зруйнованих сходів та перегородки, розблокування дверного пройому, що закриває вхід з приміщенням кухні площею 5.5 кв. м в приміщення загального користування площею 6,3 кв. м у вказаному будинку.
Заява мотивована тим, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року у справі № 442/5425/16-ц зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні вищевказаним приміщенням загального користування. Рішення набрало законної сили та на його виконання судом видано виконавчий лист. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А. А. відкрито виконавче провадження від 24 травня 2018 року № 56478925. Станом на час подання заяви рішення суду боржником не виконано.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , до майна якої він є спадкоємцем. Оскільки підставою правонаступництва є смерть особи, яка була стороною виконавчого провадження, ОСОБА_3 звернувся до суду з даною заявою.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2020 року заяву ОСОБА_3 задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження - ОСОБА_4 на правонаступника - ОСОБА_3 у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 442/5425/16-ц, виданого 23 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні приміщенням загального користування площею 6,3 кв. м, яке знаходиться на першому поверсі в будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення у попередній стан зруйнованих конструктивних елементів житлового будинку, а саме: відремонтувати зруйновані сходи та перегородки, розблокувати дверний пройом, що закриває вхід з приміщенням кухні площею 5.5 кв. м в приміщення загального користування площею 6,3 кв. м у будинку АДРЕСА_1 .
Постановою Львівськогоапеляційного суду від 01 вересня 2020 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дослідивши матеріали справи № 442/5425/16-ц за позовом ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні приміщенням та матеріали спадкової справи після смерті               ОСОБА_4 , дійшов висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
У вересні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви         ОСОБА_3 відмовити.
Заявник посилається на те, що суд безпідставно замінив сторону у виконавчому провадженні №56478925, яке закінчено 05 травня 2020 року. Зазначає,що заміна сторони виконавчого провадження можлива виключно за умови належного підтвердження правонаступництва. НіОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 не є власниками нерухомого майна за адресою:        АДРЕСА_2 , що підтверджує відсутність факту правонаступництва та підстав для задоволення заяви. В рішеннях судів не вказано, який саме документ дає підстави говорити про права ОСОБА_3 саме щодо конкретного нерухомого майна, щодо якого закінчено виконавче провадження.
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку. 
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частин першої, другої статті 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
За змістом даної норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України, та що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.
Пунктом 2 частини першої статті 512 Цивільного кодексуУкраїни (далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов?язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.
Аналіз наведених правових норм вказує на те, що стадія виконавчого провадження передбачає собою вчинення її стороною (стягувачем) певних дій щодо її початку, а саме: звернення з відповідною заявою. Заміна стягувача за рішенням суду можлива лише на стадії виконавчого провадження після його відкриття та за умови, що правонаступник отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право сторони виконавчого провадження.
У порядку цивільного судочинства суд може замінювати сторону у виконавчому провадженні лише у тих випадках, якщо примусове виконання проводиться за виконавчим документом, виданим судом при розгляді цивільної справи.
Виконанням судового рішення завершується процес захисту суб`єктивних майнових прав та особистих немайнових прав громадян та юридичних осіб шляхом фактичної реалізації у спосіб та у порядку, визначених Конституцією України та законами України.
За змістом статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Після набрання законної сили відповідним судовим рішенням воно підлягає обов`язковому виконанню сторонами у справі, які виходячи із суті такого рішення набувають процесуального статусу стягувача та боржника, а у разі відсутності добровільного виконання судового рішення боржником вчиняються дії щодо його примусового виконання у спосіб та в порядку, що визначені, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження».
Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Встановивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла баба ОСОБА_3 , - ОСОБА_4 , до майна якої він є спадкоємцем згідно заведеної приватним нотаріусом спадкової справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення його заяви про заміну сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 442/5425/16-ц, виданого 23 жовтня 2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.
Звернення правонаступника кредитора із заявою щодо надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи ОСОБА_1 про те, що  ОСОБА_4 не була власником квартири за адресою:      АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим           ОСОБА_3 не може бути правонаступником цього майна, спростовуються обставинами, встановленими рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2017 року у даній справі, що набрало законної сили.
За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 червня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження.
Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                         В. О. Кузнєцов
                                                                                                                   В. С. Жданова
                                                                                                                   С. О. Карпенко