ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 331/2958/20                                  Головуючий в 1 інст. Клименко Л.В.
Провадження №33/807/719/20                                                  Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Келембета С.В., потерпілого ОСОБА_2 , представника потерпілого – адвоката Кальнія Д.С. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Пологи Запорізької області, громадянина України, іпн: НОМЕР_1 , який офіційно не працевлаштований, з вищою освітою, одружений, на утриманні має малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 29 липня 2020 року, о 09 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_1 , знаходячись на Прибережній магістралі поблизу будинку №1 по вул.Козачій в м.Запоріжжі, керуючи транспортним засобом Peugeot 5008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Eclipse, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.п. 10.4, 10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих немає.
В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він повністю незгоден з постановою суду першої інстанції та вважає її незаконною, необ`єктивною, прийнятою із суттєвими процесуальними порушеннями, оскільки судом поверхово досліджені докази та невірно встановлені обставини пригоди. Під час розгляду справи судом його було позбавлено права на з`ясування всіх обставин ДТП шляхом проведення експертизи.
Також апелянт зазначає, що приймаючи рішення, суд визначив його вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУАП, мотивуючи це тим, що він як водій діяв всупереч п.п.10.1. та 10.4. Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, де зазначено:
п. 10.1. : «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п. 10.4. : «перед поворотом праворуч та ліворуч, ... або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку...».
Приймаючи рішення, суд не маючи спеціальних знань в області дослідження обставин ДТП, самостійно проводить математичні розрахунки і припускається помилки (навіть у математичних розрахунках) в частині оцінки дій кожного з водіїв, і тому приймає невірне рішення. Лише повністю розібравшись в дорожній ситуації та встановивши причину зіткнення, можливо надати правильну оцінку діям водія, стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення. Неможливо правильно та повно оцінити дії одного з водіїв, не аналізуючи дії іншого. Адже між явними, на перший погляд, порушеннями та наслідками повинен існувати причинний зв`язок.
Так, не доведено, що він діяв всупереч вимог Правил дорожнього руху України, а саме: не переконався у безпеці своїх дій та створив перешкоду для руху водію ОСОБА_2 , оскільки почав маневр повороту коли відстань між автомобілями була безпечною - понад 100 метрів.
У відповідності до вимог п.1.4. ПДР України, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Тому, здійснюючи маневр повороту, коли відстань між автомобілями була понад 100 метрів, він вправі був розраховувати, що ця відстань була безпечною.
В постанові суду не зазначено, яка була відстань між транспортними засобами в той момент, коли він розпочав маневр. Слід зауважити, що їх транспортні засоби рухалися в попутному напрямку, і його автомобіль теж рухався з певною швидкістю. Він намагався шляхом проведення експертизи довести суду, що в той момент, коли він почав маневр, відстань була безпечною, і своїм маневром він не створював небезпеки для руху. Небезпека виникла в той момент, коли автомобіль під керуванням ОСОБА_2 , здійснюючи рух зі значним перевищенням швидкості, наблизився до його транспортного засобу і замість того, щоб обирати безпечну швидкість, маневруючи ліворуч - намагався проскочити між його автомобілем та лівим бордюром.
Також апелянт зазначає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції, мав би перевірити його доводи та встановити чи відповідають обставини ДТП, викладені в протоколі, дійсним обставинам пригоди з технічної точки зору.
У запереченнях на вказану апеляційну скаргу представник потерпілого  ОСОБА_2  – адвокат Кальній Д.С. зазначає, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою, прийнятою на підставі дослідження всіх наявних доказів, а саме: письмових доказів, показань свідків, дослідження протоколу про адміністративне правопорушення і додатків до нього, а також усних і письмових свідчень самої особи, яка притягається до відповідальності - водія ОСОБА_1 , прийнятою з вірним застосуванням норм матеріального права з повним дотриманням норм процесуального права.
Також адвокат Кальній Д.С. у своїх запереченнях зазначає, що не призначення по справі інженерно-транспортної експертизи, згідно з якою, на думку апелянта, в дорожньо-транспортній пригоді був би винен і другий учасник ДТП, а саме - потерпілий ОСОБА_2 , є головним і єдиним порушенням при розгляді справи, отже, висновок експерта є одним із доказів, але не головним і переважним.
В свою чергу в апеляційній скарзі йде мова про необхідність встановлення винуватості потерпілого, що не передбачено відповідно до ст.280 КУпАП і не є предметом доказування і з`ясування при розгляді справи щодо іншого учасника справи.
На підставі вищевикладеного адвокат Кальній Д.С. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувану постанову суду залишити без змін.

Заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Келембета С.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, потерпілого ОСОБА_2  та його представника – адвоката Кальнія Д.С., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржувана постанова суду є законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР17№104777 від 29 липня 2020 року, згідно з яким,  ОСОБА_1 у зазначений час, керуючи транспортним засобом Peugeot 5008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з транспортним засобом Mitsubishi Eclipse, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України; схемою місця ДТП; поясненнями  ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 ; фото таблицею; додатком до схеми місця ДТП.
Так, згідно з положеннями п.10.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху або будь-яким перестроюванням, зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкоди чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху. 
У пункті 10.4 ПДР зазначено, що перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 в цілому підтвердив свої показання, які надані ним в суді першої інстанції, про те, що в денний час доби 29 липня 2020 року він, керуючи транспортним засобом Peugeot 5008, він рухався в середній смузі по Прибережній магістралі зі сторони вул.Української в сторону вул. Лермонтова в м. Запоріжжі з приблизною швидкістю 50 км/год. Позаду нього, на відстані приблизно 200 м, в лівій смузі рухався автомобіль білого кольору марки Mitsubishi, при чому праві колеса останнього розташовувалися на лінії дорожньої розмітки, що розподіляє ліву та середню смуги руху, тобто на відстані приблизно 2,5 м від крайньої лівої проїжджої частини. Маючи намір виконати розворот, він ввімкнув лівий світловий покажчик повороту та почав перестроювання в крайню ліву смугу, приблизно за 40 м до розриву. Після чого продовжив рух прямо ще приблизно 3 секунди до місця розвороту, знижуючи швидкість до 10 – 15 км/год, при цьому, його автомобіль знаходився ближче до середньої смуги руху через великі габарити машини, для розвороту якої необхідний великий радіус. Під час розвороту його автомобіль майже зупинився, надаючи дорогу зустрічним автомобілям, тоді як автомобіль, який рухався позаду - Mitsubishi Eclipse, здійснив з ним зіткнення своєю передньою правою частиною в його ліве заднє колесо. Від удару його автомобіль відкинуло на 10 м від місця зіткнення, внаслідок чого його автомобіль опинився на газоні. Вважає, що дії водія автомобіля Mitsubishi Eclipse, який намагався проскочити між його автомобілем та розподільним газоном, знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. В його автомобілі знаходився один дорослий пасажир – його дружина ОСОБА_4 та малолітня донька, яка сиділа в дитячому кріслі на задньому сидінні. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що приблизно о 09 годині 30 хвилин 29 липня 2020 року він, керуючи транспортним засобом Mitsubishi Eclipse, рухався зі швидкістю приблизно 60 – 70 км/год в межах крайньої лівої смуги по Прибережній магістралі зі сторони вул.Української в сторону вул.Лермонтова в м.Запоріжжі. Його автомобіль був в технічно справному стані, в багажнику якого знаходився інструмент, вагою приблизно 300 кг. Попереду його руху будь-яких перешкод не було, смуга була порожня, в той час як на середній смузі був щільний потік автомобілів. Наближаючись до розриву розділювальної смуги, що розташована зліва, поблизу парку Перемоги по вул.Козачій, автомобіль Peugeot з середньої смуги руху, не вмикаючи відповідного світлового покажчика повороту, почав здійснювати маневр лівого розвороту, різко зміщуючись на його смугу руху, при цьому знижуючи швидкість. Намагаючись уникнути зіткнення, він вдався до екстреного гальмування, що підтверджується довгим гальмівним шляхом, залишеним на асфальті. Небезпеку він виявив за 2 секунди до зіткнення, внаслідок якого, передня права частина його автомобіля контактувала з лівими задніми дверима автомобіля Peugeot. Одразу після дорожньо-транспортної пригоди він зупинив транспортний засіб Mazda, що рухався позаду нього, водій якого був безпосереднім свідком, та відібрав у нього контакти для подальшого свідчення в суді.
Ці пояснення  ОСОБА_2 підтримав і при апеляційному розгляді.
Свідок ОСОБА_3 в суді першої інстанції пояснив, що вранці 29 липня 2020 року він, керуючи транспортним засобом Mazda, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рухався в крайній лівій смузі позаду автомобіля Mitsubishi білого кольору по Прибережній магістралі в м. Запоріжжі зі сторони Песків в сторону вул.Лермонтова зі швидкістю до 70 км/год., витримуючи дистанцію приблизно в 50-70 м, при цьому уточнив, що водій автомобіля Mitsubishi білого кольору розташовувався по центру лівої смуги. Наближаючись до парку Перемоги, він побачив, як автомобіль Peugeot, який рухався в середній смузі, різко почав маневр розвороту ліворуч приблизно за 2-3 секунди, внаслідок чого водій автомобіля Mitsubishi вдався до екстреного гальмування, проте уникнути зіткнення було неможливо. При цьому додав, що за автомобілем Mitsubishi білого кольору він рухався, починаючи з району «Песків» до моменту ДТП в крайній лівій смузі, не змінюючи напрямку руху.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що пояснення потерпілого ОСОБА_2 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_3 та даними зі схеми ДТП, на якій зафіксовано розташування транспортних засобів після події ДТП, з фотознімками з місця події, на яких видно розташування транспортних засобів, характер отриманих ними пошкоджень. 
При цьому, вагомими є показання незацікавленого у результатах розгляду справи очевидця події - свідка ОСОБА_3 щодо обстановки та обставин ДТП, а саме про те, що автомобіль Peugeot рухався у середній смузі та різко почав маневр розвороту ліворуч. 
Дослідивши наявні докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, при викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинах, доведена.
Вказані докази у своїй сукупності підтверджують порушення водієм Довбнею пунктів 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, що і стало причиною ДТП, а також спростовують версію ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_1 , які є близькими родичами, щодо обстановки та обставин події. 
Так, відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_4 , а також пояснень вказаного свідка при розгляді справи судом першої інстанції, вранці 29 липня 2020 року вона була пасажиром автомобіля Peugeot 5008, під керуванням її чоловіка – ОСОБА_1 та знаходилась на передньому пасажирському сидінні, на задньому сидінні в дитячому кріслі сиділа їхня малолітня донька. Вказаний автомобіль рухався в середній смузі Прибережної магістралі з боку вул.Української в сторону вул. Лермонтова в м. Запоріжжі зі швидкістю приблизно 50 км/год. Маючи намір виконати розворот, ОСОБА_1 ввімкнув покажчик повороту, характерний звук якого їй було чутно, та повільно розпочав маневр перестроювання ліворуч, приблизно за 50 м від місця розриву розділювальної смуги та, рухаючись по крайній лівій смузі, почав знижувати швидкість до 10-15 км/год, приблизно за 2 секунди. При цьому, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 рухався по крайній лівій смузі, розміщуючись колесами на середній смузі через великі габарити машини, для розвороту якої необхідний великий радіус. В момент, коли вони майже зупинилися, пропускаючи зустрічні автомобілі, вона відчула удар в задні ліві пасажирські двері, що відбувалося в подальшому, пам`ятає погано.
Відхиляючи показання ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_5 , суд обґрунтовано вказав на їх непереконливість та, окрім іншого, звернув увагу на: ширину смуг на проїжджій частині, де сталася ДТП, в тому числі розділювальної смуги; місце ДТП, зафіксованих на схемі ДТП (до якої від учасників ДТП зауважень не надійшло); пошкодження, які отримали автомобілі, а саме: у автомобіля Mitsubishi Eclipse, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , пошкоджена загалом передня права частина, у автомобіля Peugeot 5008, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 - ліва бокова задня частина в районі колеса. 
Наявних в справі доказів достатньо для вирішення справи по сутті і спеціальні знання для цього не потрібні, у зв`язку з чим суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про призначення інженерно-транспортної експертизи. 
Не вбачається підстав для проведення такої експертизи і при апеляційному розгляді, у зв`язку з чим відповідне клопотання ОСОБА_1 , заявлене у суді апеляційної інстанції, задоволенню також не підлягає. 
Твердження сторони захисту про те, що саме водій ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху і ці порушення перебувають у прямому причинному зв`язку з ДТП, суперечать фактичним обставинам справи та спростовуються доказами, на які послався суд першої інстанції в оскаржуваній постанові. 
Суд належним чином проаналізував досліджені докази та вказав у постанові, чому прийняв одні докази та відхилив інші.
Всі клопотання учасників провадження вирішені у встановленому законом порядку, обмеження процесуальних прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, не допущено. 
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, є безпідставними та суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд дав правильну оцінку всім наявним доказам та належним чином мотивував у постанові свої висновки. Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , на думку суду апеляційної інстанції, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 17 вересня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ст.124 КУпАП  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 331/2958/20