Справа № 127/29308/19
Провадження № 22-ц/801/2003/2020
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Денишенко Т. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року	Справа № 127/29308/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О., 
суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,
за участі секретаря судового засідання Топольської В. О., представника відповідачки  ОСОБА_1  адвоката Семенчук О. А., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 
про поділ майна подружжя,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , його представника адвоката Путіліна Євгена Вікторовича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2019 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «Тoyota Land Cruiser» білого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та в порядку поділу цього рухомого майна стягнути із ОСОБА_1 та його користь 1/2 частину вартості автомобіля у розмірі 375000,00 гривень, проданого за договором купівлі-продажу від 16 квітня 2016 року.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року на задоволення заяви позивача ОСОБА_2 забезпечений позов у цій справі шляхом накладення арешту в межах ціни позову на житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 червня 2016 року. Ухвала суду допущена до негайного виконання. Відповідачка ОСОБА_1 оскаржувала в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції від 07 листопада 2019 року про забезпечення позову у справі, однак постановою Вінницького апеляційного суду від 03 лютого 2020 року її апеляційна скарга залишена без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2020 року провадження у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, стягнення 1/2 частки вартості автомобіля закрите. Дана ухвала оскаржувалася в апеляційному порядку позивачем ОСОБА_2 . Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 серпня 2020 року апеляцйна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 23 червня 2020 року - без змін. 
01 вересня 2020 року позивачка ОСОБА_1 , її представник адвокат Семенчук О. А. звернулися в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, просили скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року у цій цивільній справі на житловий будинок з прибудовою та господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 червня 2016 року. Заява обгрунтовувалася тим, що провадження у справі закрите, ухвала про закриття провадження набрала законної сили згідно ухвали апеляційного суду від 13 серпня 2020 року. З посиланням на частину дев`яту статті 158 ЦПК України заявниці просили їхню заяву задоволити.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року заява ОСОБА_1 , її представника адвоката Семенчук О. А. задоволена, скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 листопада 2019 року, якою був накладений арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 на праві власності. Ця судова ухвала оскаржується позивачем ОСОБА_2 , його представником адвокатом Путіліним Є. В., які просять скасувати оскаржувану судову ухвалу від 23 вересня 2020 року, постановити нову ухвалу про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову. Скаржники вважають судову ухвалу від 23 вересня 2020 року незаконною, необгрунтованою, оскільки вона постановлена без участі ОСОБА_2 , якого не було повідомлено про розгляд справи в установленому порядку та позбавлено таким чином права висловити свою позицію з приводу вирішуваного питання. Інших доводів незаконності, необгрунтованості оскаржуваної ухвали апеляційна скарга не містить. 
Забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року правом подати у письмовій формі відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , її адвокат не скористалися. 
Позивач, його представник адвокат Путілін Є. В. у судове засідання не з`явилися. 09 листопада 2020 року у суд надійшла заява представника ОСОБА_2 адвоката Путіліна Є. В. з клопотанням про розгляд справи без його участі. Позивач належним чином та завчасно повідомлений про місце, день і час розгляду справи, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки. За цих обставин у відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія судді апеляційного суду ухвалила розглянути справу в порядку апеляційного провадження у відсутності ОСОБА_2 та його представника.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника відповідачки адвоката Семенчук О. А., дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, вона є правильною та обгрунтованою. 
Скасовуючи 23 вересня 2020 року заходи забезпечення позову, суд першої інстанції, керуючись нормами статті 158 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення, викладені у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», підкреслив, що провадження у справі закрите, тому заява про скасування заходів забезпечення позову слід скасувати.
Такий висновок суду є безперечно вірним.
Мотиви апеляційної скарги стосуються лише норм процесуального права. Скаржники посилаються на порушення права позивача на участь у судовому засіданні, що має наслідком, за їхньою позицією, недотримання судом порядку розгляду питання, що має місце, визначених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Європейським судом з прав людини гарантій справедливого судочинства, доступу до суду. 
З доводами апеляційної скарги погодитися не можна, вони не є тими підставами, що слугують задоволенню вимоги скарги стосовно скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нової ухвали про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову.
Крім цього необхідно підкреслити безпідставність посилання скаржників на вирішення судом порушеного питання за необізнаності ОСОБА_2 про цей судовий розгляд. Таке твердження є надуманим, суперечним фактичним обставинам справи. На аркуші справи 240 у томі першому справи міститься рекомендоване повідомлення про завчасне вручення ОСОБА_2 судової повістки про явку в засідання 23 вересня 2020 року на 14.30 годину. Неприйняття позивачем участі у розгляді заяви відповідачки та її адвоката є його процесуальним правом. Отже доводи скаржників щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді питання про скасування вжитих заходів забезпечення позову є неспроможними.
Згідно норм частин дев’ятої, десятої статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення про повну відмову у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Ураховуючи, що рішення суду, яким розглянутий спір, який має місце, набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення клопотання учасників справи про скасування вжитих цим же судом заходів забезпечення позову. 
Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскаржувана судова ухвала від 23 вересня 2020 року постановлена судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права.
Згідно пункту другого частини першої статті 389 ЦПК України ухвали суду першої інстанції з питання скасування забезпечення позову після їх перегляду в апеляційному порядку касаційному оскарженню не підлягають.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду визнає апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 та його представника на ухвалу суду першої інстанції від 23 вересня 2020 року безпідставною, такою, що задоволенню не підлягає. 
Керуючись нормами статей 353, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , його представника адвоката Путіліна Євгена Вікторовича залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 23 вересня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                             Т. О. Денишенко

Судді                                 В. П. Рибчинський

Л. О. Голота

Повний текст постанови складено 11.11.2020 року.