П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/4508/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Поліщук І.М.  
Суддя-доповідач -  Гонтарук В. М.   
04 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Гонтарука В. М. 
суддів:  Білої Л.М.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року  (ухвалена в м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в серпні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" про визнання протиправною та скасування постанови.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року адміністративний позов повернуто позивачу.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Так, представник апелянта вказує на те, що засуджений ОСОБА_1 до останнього часу не мав достовірної інформації щодо стану оскарження постанови начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" від 06.10.2017 про накладення на нього дисциплінарного стягнення, а також був позбавлений належної правової допомоги для з`ясування пов`язаних з цим питань, а тому на переконання представника позивача строк звернення до суду з адміністративним позовом пропущений з поважних причин.
26 жовтня 2020 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апелянта.
04 листопада 2020 року представник позивача подав відповідь на відзив. 
Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21 жовтня 2020 року, з урахуванням ст.306, ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву та відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що  предметом оскарження в межах даного позову є постанова начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (1)" від 06.10.2017 про накладення дисциплінарного стягнення на позивача.
Разом із тим, до суду даний адміністративний позов подано лише 31.08.2020, тобто із порушенням шестимісячного строку, встановленого положеннями ч. 2 ст. 122 КАС України.
Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача не наведено поважних причин, які б слугували підставою для звернення до суду з адміністративним позовом поза межами шестимісячного строку встановленого КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними за змістом вказаної норми визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Як слідує зі змісту адміністративного позову та апеляційної скарги, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача зазначає, що засуджений ОСОБА_1 до останнього часу не мав достовірної інформації щодо стану оскарження постанови начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" від 06.10.2017 про накладення на нього дисциплінарного стягнення.
Тобто, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача посилається на бездіяльність адвоката ОСОБА_2., яка полягає у не виконанні доручення та не звернені до суду з приводу оскарження постанови від 06.10.2017, про що позивач не був обізнаний в силу відбування покарання.
Дані обставини, на думку апелянта, підтверджуються тим, що 01.11.2019 прокурором Вінницької місцевої прокуратури Порохницьким М.Ю. до ЄРДР внесено відомості та розпочато кримінальне провадження №42019020110000119 за фактом шахрайських дій адвокатом ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта та відповідача, судом апеляційної інстанції встановлено, що  про відсутність відповідних звернень адвоката ОСОБА_2. з приводу оскарження постанови від 06.10.2017 позивачу було відомо ще в 2019 року із отриманих від Вінницького міського суду Вінницької області та Вінницького окружного адміністративного суду відповідей на його запити, із яких слідує, що станом на лютий 2019 року жодних заяв в його інтересах з приводу оскарження постанови про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не надходило.
Колегія суддів, не заперечує, що 01.11.2019 прокурором Вінницької місцевої прокуратури Порохницьким М.Ю. до ЄРДР внесено відомості та розпочато кримінальне провадження №42019020110000119 за фактом шахрайських дій адвокатом ОСОБА_2 .
Разом із тим, слід враховувати, що відповідні дії вчинені прокурором на виконання ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2019 по справі №127/27554/19.
Як слідує зі змісту ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2019, ОСОБА_1 24.09.2019 звернувся до прокуратури Вінницької області із заявою про вчинення кримінального правопорушення адвокатом ОСОБА_2 , який шляхом обману отримав через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Вінницькій області кошти за невиконану роботу, ніякої юридичної правової допомоги від адвоката ОСОБА_2. ним отримано не було, а також останнім не було подано в суд ніяких заяв з приводу оскарження постанови про накладення на нього дисциплінарного стягнення. Його заява про кримінальне правопорушення була отримана прокуратурою Вінницької області 30 вересня 2019 року, однак в порушення ст. 214 КПК України, відомості по його заяві про кримінальне правопорушення від 24 вересня 2019 року до цього часу до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, досудове слідство не розпочато.
Тобто, будучи достеменно обізнаним про те, що адвокатом ОСОБА_2 не вчинено жодних дій з приводу оскарження постанови начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" від 06.10.2017, позивач протягом встановленого законом строку до Вінницького окружного адміністративного суду не звертався.
В той же час, 24.09.2019 позивач звернувся із заявою до прокуратури Вінницької області про вчинення кримінального правопорушення адвокатом ОСОБА_2 .
Крім того, вважаючи, що прокуратурою Вінницької області допущено бездіяльність по розгляду його заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.09.2020, ОСОБА_1 07.10.2019 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із скаргою на бездіяльність прокуратури Вінницької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою.
Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на те, що ОСОБА_1  до останнього часу не мав достовірної інформації щодо стану оскарження постанови начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" від 06.10.2017, адже такі посилання спростовуються долученою до матеріалів справи копією ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2019 по справі №127/27554/19, із якої слідує, що інформацією щодо стану оскарження постанови від 06.10.2017 він володів ще у вересні 2019 року.
Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що будучи обізнаним про відсутність факту звернення адвоката ОСОБА_2. до суду з приводу оскарження відповідної постанови, позивач не скористався своїм правом на оскарження відповідної постанови від 06.10.2017 до Вінницького окружного адміністративного суду у встановлений законом строк, натомість надав перевагу вжиттю заходів, спрямованих на оскарження бездіяльності прокуратури Вінницької області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення адвокатом ОСОБА_2 .
При цьому, звернення ОСОБА_1 07.10.2019 до Вінницького міського суду із скаргою на бездіяльність прокуратури Вінницької області, на переконання суду, додатково підтверджує те, що позивач, не дивлячись на перебування в установі виконання покарань, не був позбавлений можливості на звернення до суду з метою оскарження постанови начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" від 06.10.2017.
Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що обставини, наведені представником позивача в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, на думку суду, могли б бути підставою для поновлення шестимісячного строку, однак з дня коли позивач дізнався про допущену адвокатом ОСОБА_2 бездіяльність щодо звернення до суду з приводу оскарження постанови від 06.10.2017.
Разом із тим, як уже зазначалось вище, за змістом ч. 1 ст.121 КАС України поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
При цьому, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява № 45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, заява № 23436/03).
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
В даному ж випадку, як слідує із матеріалів справи, про таку бездіяльність ОСОБА_4 було достеменно відомо ще у 2019 році, адже відповідна бездіяльність адвоката була підставою для його звернень, як до прокуратури Вінницької області, так і до Вінницького міського суду.
В той же час, ні в адміністративному позиві, ні в клопотання поданому до суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі, представником позивача не наведено жодних обставин, які б свідчити про неможливість чи/або існування у ОСОБА_4 об`єктивно непереборних перешкод звернутись до Вінницького окружного адміністративного суду протягом шестимісячного строку, обчисленого з дня, коли він дізнався про бездіяльність, допущену адвокатом ОСОБА_2 з приводу оскарження постанови від 06.10.2017.
Таким чином, представником позивача не доведено наявності об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від  волевиявлення чи обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, а тому, у даному випадку, відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску такого строку.
Суд звертає увагу на те, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що представником позивача не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається представник позивача, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів
За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції  в повній мірі  надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення, а тому  колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Гонтарук В. М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Курко О. П.