ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 р. 	Справа № 440/4710/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Донець Л.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Мінаєвої О.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 (головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва) по справі № 440/4710/19
за позовом  ОСОБА_1  
до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенант Сирського Олександра Станіславовича, Командування Сухопутних Військ Збройних Сил України в/ч НОМЕР_1 , третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , 
про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів,
ВСТАНОВИВ:
02.12.2019,   ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України генерал-лейтенанта Сирського Олександра Станіславовича (далі – відповідач-1), Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, в/ч НОМЕР_1 (далі – відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – війська частина НОМЕР_2 , в якому просить  визнати протиправним  притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді «позбавлення військового звання» (в дисциплінарного порядку); визнати протиправним та скасувати наказ   відповідача-1 №679 від 31.10.2019 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення – «позбавлення військового звання»;  визнати протиправним та скасувати наказ відповідача-1 №473 від 08.11.2019 в частині звільнення позивача у запас за пунктом «є» та виключення зі списків особового складу  Збройних Сил України з 31.10.2019; зобов`язати  відповідача-2 поновити  позивача в списках особового складу Збройних Сил України.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 у справі №440/4710/19  у задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись з судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції,  з прийняттям нового судового рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги  посилається на неповне з`ясування  судом  першої інстанції обставин справи, недотримання норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної  скарги, рішення   суду першої інстанції вважає, що  апеляційна  скарга позивача не  підлягає   задоволенню,  з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебував на  військовій службі на посаді оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 з березня 2019 року по листопад 2019 року.
15.10.2019  наказом  відповідача-1   № 627 "Про призначення службового розслідування", комісією відповідача-2, проведено службове розслідування щодо необережного поводження зі зброєю оперативним черговим командного пункту штабу військової частини НОМЕР_3 капітаном – позивачем , що призвело до поранення начальника групи бойового управління командного пункту штабу військової частини АЗ 3 84 капітана ОСОБА_2 , про що складений акт  проведення службового розслідування від 24.10.2019 № 32322.
31.10.2019 наказом відповідача-1 №679 «Про результати службового розслідування» на  позивача накладено дисциплінарне стягнення – «позбавлення військового звання».
08.11.2019 наказом відповідача-1  №473   позивача звільнено у запас за п. «є» (у зв`язку  зі звільненням  військового звання в дисциплінарному порядку) та виключено зі списків особового складу Збройних Сил України з 31.10.2019.
Суд першої інстанції під час   відмови у  задоволенні позову, зазначив про те, що       матеріалами справи підтверджуються допущення  позивачем  вимог статей 11, 12,68, 69 Статуту внутрішньої Збройних Сил України,  ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог наказу Міністерства оборони України від 15.07.2016 №9т, вимог Інструкції  оперативного командного пункту військової частини НОМЕР_2 та вимог Інструкції  про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприписів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра Оборони України від 29.05.2006 №359, тому  дисциплінарне стягнення накладено правомірно, та підстави для скасування оскаржуваних наказів відсутні.
Колегія суддів погоджується з  такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок  та військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
На підставі ст.ст. 6, 11, 17, 26, 59, 291 Закону України від 24.03.1999 №548-ХIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Командир (начальник) зобов`язаний:
планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;
негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;
знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;
організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;
постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;
завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;
встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;
постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;
проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);
виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);
знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;
організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;
організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;
здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;
особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;
організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;
контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);
вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;
організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;
під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;
вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).
Усі військовослужбовці добового наряду повинні твердо знати, неухильно й сумлінно виконувати свої обов`язки, наполегливо домагаючись додержання розпорядку дня та правил внутрішнього порядку.
Без дозволу чергового частини військовослужбовці добового наряду не мають права припиняти чи передавати будь-кому виконання своїх обов`язків.
Про всі події, що сталися під час несення служби, а також обставини, які викликали зміни в порядку несення служби, військовослужбовці добового наряду повинні негайно доповідати черговому військової частини та своїм командирам (начальникам).
У відповідності до ст.ст. 1, 2, 5, 45, 68, 86, 87 Закону  України від 24.03.1999 «Про Дисциплінарний статус Збройних Сил України» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.
Усі дисциплінарні стягнення, крім позбавлення військового звання, накладені на військовослужбовців і не скасовані до дня звільнення їх у запас чи відставку, втрачають чинність з дня звільнення.
На молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження в посаді; пониження військового звання на один ступінь; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; позбавлення військового звання.
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Згідно з п. 1 розд. 2, п.3 розд. 3, п. 3 розд. 4  наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» службове розслідування може призначатися у разі:
невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;
невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;
неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;
дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;
втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;
порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;
недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;
внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;
повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;
вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;
скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;
надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України “Про запобігання корупції”, а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.
За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
знати підстави проведення службового розслідування;
бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;
відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;
давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;
порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;
висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;
ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);
оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Підставою для звільнення  позивача стали результати службового розслідування, що зафіксовані у наказі № 679 від 31.10.2019 про  накладення на  позивача  дисциплінарного стягнення – «позбавлення військового звання», прийнятого за підставі акту  службового розслідування.
За змістом акту    службового розслідування: о 14.00 годині,  13.10 2019,   начальник групи бойового управління командного пункту штабу військової частини капітан ОСОБА_2 , який змінився з чергування оперативним черговим командного пункту військової частини НОМЕР_2 , затримався на робочому місці та проводив час на власний розсуд в службових приміщеннях командного пункту військової частини НОМЕР_2 .
Оперативний черговий командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 капітан – позивач , який заступив на чергування о 09.00  годині -13.10. 2019, та   вирішив, на власний розсуд, здійснити чищення особистої зброї, а саме 9 мм пістолет Макарова НОМЕР_4 .
В результаті власної необережності, внаслідок порушення вимог поводження зі зброєю, здійснив випадковий постріл з 9 мм пістолета Макарова НОМЕР_4 , що привів до вогнепального поранення капітана ОСОБА_2 , який перебував поруч на місці несення служби оперативного чергового військової частин НОМЕР_2 .
Обидва офіцери, а також помічник оперативного чергового військової частини НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_3 перебували на місці несення служби з ознаками алкогольного сп`яніння.
В своїй апеляційній скарзі  позивач каже про   недотримання відповідачем принципу «презумпції невинуватості» під час прийняття оскаржуваних рішень, та неврахування   висновків постанови  Київського районного суд м. Полтави від 26.11.2019 у справі №552/5743/19  за матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності  позивача за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172 -20 КУпАП.
Колегія суддів, вважає такі доводи необґрунтованими, за таких підстав.
Службовим розслідуванням встановлено факт вчинення позивачем діяння, що дискредитує звання військовослужбовця, а саме:  грубе порушення дисципліни, що виразилось у перебуванні під час виконання службових обов`язків 13.10.2019 в стані алкогольного сп`яніння, що у результаті  необережного поводження зі зброєю призвело до поранення капітана ОСОБА_2 .
Під час проведення службового розслідування позивач власноручно надавав письмові пояснення, в яких визнав факт знаходження в стані уживання алкогольного напою (аркуш справи 84).
Крім цього,  дана обставина  підтверджується письмовими поясненнями свідків події ОСОБА_3 (аркуш справи 83),   ОСОБА_2 (аркуш справи 80).
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позовна заява та апеляційна скарга позивача не спростовує факт необережного поводження зі зброєю та наслідки даного вчинку – поранення ОСОБА_2 , що виключає можливість висновку про неправомірність оскаржуваних наказів.
Постанова Київського районного суду м. Полтави від 26.11.2019 у справі №552/5743/19  за матеріалами про притягнення до адміністративної відповідальності  позивача за скоєння правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172 -20 КУпАП   була прийнята вже після оскаржуваних наказів, та  не спростовує факту   необережного поводження позивача  зі зброєю та спричинення ним  поранення ОСОБА_2 .
При цьому, колегія суддів зауважує, що пояснення позивача надані під час службового  розслідування та під час розгляду справи №552/5743/19 щодо факту вживання ним алкогольного напою   є протилежними, та  доводи апеляційної скарги не пояснюють вказані суперечності.
Позивач в апеляційній скарзі просить про розгляд справи у відкритому судовому засіданні за його участю.
У відповідності до ч.2 ст. 311 КАС України якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
За цим, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення даного клопотання.
З огляду на таке, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, прийняв судове рішення з додержанням   норм матеріального і процесуального права, тому судове рішення не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – задоволенню.
На підставі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.      
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 по справі                        № 440/4710/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.О. Донець 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    О.М. Мінаєва