ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 листопада 2020 року 	м. Дніпро	справа № 804/482/18	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Юрко І.В. (доповідач), суддів:  Чумака С.Ю., Шальєвої В.А.,     
секретарі судового засідання Сколишеві О.О.,
за участі представника відповідача Альохіної Н.І.,
представника третьої особи Чупріной Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року року в адміністративній справі №804/482/18 (головуючий суддя першої інстанції Кадникова Г.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, (третя особа: 1-й державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач 05.01.2018 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, (третя особа: 1-й державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області), в якому просив:
- визнати дії ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області неправомірними та зобов`язати відповідача поновити його на посаді заступника начальника 8-ї державної пожежно-рятувальної частини 1-го державного пожежно-рятувального загону;
- зобов`язання відповідача виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає неправомірними дії відповідача щодо його звільнення з посади, оскільки відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства України при проведенні службового розслідування, не вжиті необхідні заходи щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування. Крім того, проведення його атестування за період з листопада 2016 рку по жовтень 2017 року є порушенням Наказу Міністерства внутрішніх справ (МВС) України №929 від 10.09.2014 року «Про затвердження Порядку проведення атестування осіб рядового і начальницького складу в органах і підрозділах цивільного захисту», так як він не підлягав атестуванню як такий, що перебував на займаній посаді менше одного року. При цьому відповідачем були порушені принципи гласності та об`єктивності в оцінці службової діяльності осіб, які атестуються, а засідання атестаційної комісії ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області було неповноважним, з огляду на що, складений атестаційний лист за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року позивач вважає незаконним.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня   2018 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, що оформлене висновком в атестаційному листі від 06.12.2017 року №50 за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року у розділі ІІІ «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)», а саме: «Займаній посаді не відповідає, заслуговує звільнення у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 17, підпунктом 6 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу)», яке прийняте стосовно ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області від 06.12.2017 року №545 «Про результати службового розслідування» в частині звільнення капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 .
Поновлено ОСОБА_1 на службі цивільного захисту на посаді заступника начальника 8 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області з 07.12.2017 року.
Стягнуто з Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.12.2017 року по 27.03.2018 року включно у розмірі 29538,21 грн. 21 копійок.
У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення суду допущено до негайного виконання в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць з 07.12.2017 року по 09.01.2018 року у розмірі       8249,41 грн. 41 копійок.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Зазначено, що за контрактом позивач взяв на себе зобов`язання дотримуватись   Конституції   та законів України, сумлінно виконувати вимоги присяги, статутів, накази начальників та свої службові обов`язки. Стосовно позивача Управлінням було проведено декілька службових розслідувань, за результатами яких складені висновки, де детально викладені обставини вчинених ним дисциплінарних проступків. Відтак, при виконанні своїх службових повноважень позивач вийшов за рамки посадових обов`язків, чим порушив вимоги   Закону України «Про запобігання корупції», Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту та скоїв вчинки, що дискредитують звання рядового та начальницького складу служби цивільного захисту. Згодом 06.12.2017 року за результатами атестації позивача щодо нього був складений атестаційний лист за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року. Тож при притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Справа призначалась розглядом в судове засідання 16.11.2020 року о 13.00 год..
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити. Крім того, представник пояснила, що з 27 березня 2018 року до теперішнього часу позивач до служби не прибув, будь-яких заяв не подавав.
Представник третьої особи просила рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити.
Позивач та його представник в судове засідання апеляційної інстанції не прибули. 
16.11.2020 року о 13.45 год. до апеляційного суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Хандусенко І.О. про перенесення судового засідання у зв`язку із зайнятістю у кримінальному провадженні в іншому суді. Також в клопотання зазначено, що позивач ОСОБА_1 не може особисто з`явитись в судове засідання, оскільки з    24.02.2020 року знаходиться за кордоном та має складнощі із виїздом із Латвії та поверненням до України через пандемію.
Оскільки представник позивача, який діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, був особисто та завчасно повідомлений судом про дату судового засідання (розписка від 22.10.2020 року - а.с.122 т.3), будь-яких доказів на обгрунтування клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні представником не надано, тому колегія суддів причини неявки позивача та його представника визнає неповажними, а відтак вказане клопотання задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, явка яких судом не визнавалась обов`язковою, не перешкоджає розгляду справи.          
Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, встановила наступне. 
Позивач - ОСОБА_1 з 14.08.2006 року по 06.12.2017 року проходив службу у   ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.121 т.1).
09.09.2006 року позивачем складено присягу працівника Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій (а.с.146 т.1).
19.06.2011 року ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області укладено з ОСОБА_1 контракт №1355/11 про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту з 20.06.2011 року строком на 10 років (а.с.145 т.1).
06.04.2016 року ОСОБА_1 попереджений про недопущення корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, передбачених   Законом України «Про запобігання корупції», під час проходження служби цивільного захисту в ДСНС України вчинення злочинів у сфері службової діяльності та 29.03.2016 року ознайомлений із зобов`язанням дотримання вимог антикорупційного законодавства (а.с.147, 148 т.1).
З 02.11.2016 року капітан служби цивільного захисту ОСОБА_1 перебував на посаді заступника начальника 8-ї державної пожежно-рятувальної частини 1 Державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, що підтверджується даними атестаційних листів (а.с.104-106, 114-115 т.1).
З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2017 року відповідачем на підставі інформації з доповідної записки заступника начальника 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 31.08.2017 року стосовно позивача проведено службове розслідування, та 11.09.2017 року виданий наказ №144 «Про результати службового розслідування» (а.с.84-90 т.1).
Відповідно до цього наказу, за порушення статутних правил несення служби, а саме: пп.1, 2, 6 п.11 розділу ІІ, п.4 розділу ХІІ Порядку організації внутрішньої, гарнізонної та караульної служб в органах управління та підрозділах оперативно-рятувальної служби цивільного захисту ДСУ з надзвичайних ситуацій, затвердженого   наказом МВС України від 07.10.2014 року №1032, вимог наказу МНС України від 07.05.2007 року №312 «Про затвердження правил безпеки праці в органах і підрозділах МНС України», на капітана служби цивільного захисту було накладене дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Крім того, 11.09.2017 року наказом відповідача №106 призначене службове розслідування за інформацією негативного характеру, що викладена в доповідній записці від 08.09.2017 року за №156/17 (а.с.92 т.1).
Наказом від 29.09.2017 року №160 «Про результати службового розслідування» начальником загону полковником служби цивільного захисту вирішено клопотати перед керівництвом про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади за вчинення грубого порушення службової дисципліни, а саме: порушення статутних правил несення служби, втрату службових документів, завдання матеріальних збитків, що виразилось у наданні неправомірних розпоряджень підлеглим особам начальницького складу, безпосередньому порушенні ним, як особою, на яку покладено тимчасове виконання обов`язків за посадою начальника 8 ДПРЧ 1 ДПРЗ                ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, та за основною посадою вимог:
- п.21 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого   постановою КМУ від 11.07.2013 року №593;
- п.4 розділу І Порядку організації внутрішньої, гарнізонної та караульної служб в органах управління ф підрозділах оперативно-рятувальної служби цивільного захисту        ДСНС України, затвердженого   наказом МВС України від 07.10.2014 року №1032;
- п.2.2, п.2.3 розділу ІІ Порядку звільнення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту від виконання службових обов`язків у разі тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МНС України від 13.06.2012 року №892;
- п.3 наказу ДСНС України від 27.08.2014 року №482 «Про затвердження Системи організації та проведення роботи щодо підтримання дисципліни і законності, профілактики правопорушень серед особового складу органів і підрозділів ДСНС України».
Крім того, відповідно до п.6 зазначеного вище наказу, позивачу наказано відшкодувати на користь 1-го державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області грошові кошти у сумі 4,84 грн., як такі, що були виплачені у вигляді доплати за службу у нічний час старшому пожежному рятувальнику 8 ДПРЧ 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області сержанту служби цивільного захисту за 8 годин нічного відпрацьованого часу за 29.08.2017 року, та визнані безпідставно зарахованими з вини ОСОБА_1 , відповідно до п.8 наказу наказано надати до органу досудового розслідування відповідні матеріали про неправомірні дії позивача, які мають ознаки кримінального правопорушення.
Позивач 28.09.2017 року в адміністративному порядку оскаржував накази №104 від 01.09.2017 року та №144 від 11.09.2017 року до начальника ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, а також подав заяву щодо незаконності вказаних наказів до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.
Відповідачем було проведено службове розслідування по перевірці заяви ОСОБА_1 , за результатами якого ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області виданий наказ №380 від 01.11.2017 року «Про результати службового розслідування» та позивачу повідомлено про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказів, та відсутності інформації щодо упередженого ставлення начальника 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області до особового складу 8 ДПРЧ 1 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області (а.с.83-84 т. 3).
Також в ході вказаного службового розслідування на підставі зібраних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 у серпні 2017 року фактично неодноразово порушив:
- обмеження щодо використання службових повноважень чи свого становища, визначені   ст.22 Закону України «Про запобігання корупції», шляхом неодноразового фактичного використання свого становища та пов`язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб через вчинення дій, які полягають в одержанні неправомірної вигоди від підлеглих осіб, та мають ознаки заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вказані неправомірні дії містять ознаки корупційного злочину, передбаченого   ст.191 КК України;
- заборону прямо чи опосередковано спонукати у будь-який спосіб підлеглих до прийняття рішень, вчинення дій або бездіяльності всупереч закону на користь своїх приватних інтересів або приватних інтересів третіх осіб, визначена ч.2   ст.28 Закону України «Про запобігання корупції»; ОСОБА_1 фактично неодноразово прямо спонукав підлеглих осіб до вчинення неправомірних дій всупереч закону на користь своїх приватних інтересів та приватних інтересів третіх осіб.
На підставі встановлених обставин відповідач наказав визнати фактами порушення службової дисципліни, відповідно до ст.8 Дисциплінарного статуту, виявлені порушення обмежень, визначених   ст.22 Закону України «Про запобігання корупції», та заборон, визначених ч.2   ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», що були допущені особисто підполковником служби цивільного захисту та позивачем, як особами начальницького складу підрозділу цивільного захисту. За неодноразове порушення зазначених вище обмежень та заборон відповідачем було запропоновано накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
Наказом від 06.12.2017 року №412 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивач був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Підставою для такого рішення стали результати службового розслідування, викладені у наказі №160 від 29.09.2017 року «Про результати службового розслідування», та рішення атестаційної комісії ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області №50 від 06.12.2017 року (а.с.86 т.3).
Наказом №545 від 06.12.2017 року «Про результати службового розслідування» позивач був звільнений зі служби цивільного захисту у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за п.176 пп.6 Положення про проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу) 06.12.2017 року, без виплати одноразової грошової допомоги за систематичне невиконання службових обов`язків (а.с.85 т.3).
Згідно тексту оскаржуваного наказу, він виданий на виконання п.4 наказу ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області від 01.11.2017 року №380 «Про результати службового розслідування, на підставі ріщення атестаційної комісії ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області №50 від 06.12.2017 року, з урахуванням наказу від               06.12.2017 року №412 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та у відповідності до норм розділу ІІІ Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту.

Не погодившись із діями відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що висновки відповідача про невідповідність позивача займаній посаді та його звільнення зі служби цивільного захисту у зв`язку із виявленою систематичністю невиконання умов контракту є протиправним. Суд з посиланням на ч.2   ст.9 КАС України   вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправним та скасував рішення Атестаційної комісії відповідача від         06.12.2017 року №50, що стало підставою для винесення наказу відповідача від           06.12.2017 року №545 про звільнення, який також визнав протиправним та скасував. 

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, та надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає таке.
Відповідно до   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Згідно із частиною другою   статті 55 Конституції України   кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Стаття 9 КАС Країни встановлює змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.
Відповідно до вказаної норми розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, (третя особа: 1-й державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області), в якому просив:
- визнати дії ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області неправомірними та зобов`язати відповідача поновити його на посаді заступника начальника 8-ї Державної пожежно-рятувальної частини 1-го Державного пожежно-рятувального загону;
- зобов`язання відповідача виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу;
-зобов`язати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 25000 грн..
Позивач подавав до суду першої інстанції уточнений позов до цих же відповідачів, в якому просив:
- визнати дії ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області неправомірними та зобов`язати відповідача поновити його на посаді заступника начальника 8-ї Державної пожежно-рятувальної частини 1-го Державного пожежно-рятувального загону;
- зобов`язання відповідача виплатити йому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Інших доповнень або уточнень позовних вимог ОСОБА_1 у встановлений КАС України спосіб не подавав.
Таким чином, з вказаного адміністративного позову та уточнення до нього вбачається, що вимог про визнання неправомірними будь-яких наказів, розпоряджень, рішень (в т.ч. атестаційної комісії) відповідача чи відповідачів позивачем не оскаржувалось та вимог щодо скасування таких наказів, розпоряджень, рішень (в т.ч. атестаційної комісії) не заявлялось.
Вказаний недолік повинен був бути усунутий судом першої інстанції на стадії відкриття провадження у справі або протягом судового розгляду до закінчення розгляду справи по суті.
На стадії апеляційного провадження подання доповнення (уточнення) до позовної заяви, збільшення позовних вимог Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.
Крім того, вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області взагалі не визначають, які саме дії цього відповідача позивач вважає неправомірними, з яких підстав та яким чином такі дії порушують права, інтереси та свободи позивача. 
До речі, як вбачається зі змісту резолютивної частини рішення, то саме в задоволенні вимог щодо визнання дій ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області неправомірними, суд першої інстанції позивачу відмовив. 
Проте, суд, з посиланням на ч.2   ст.9 КАС України, вийшов за межі позовних вимог та своїм рішенням визнав протиправним та скасував рішення Атестаційної комісії ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, що оформлене висновком в атестаційному листі від 06.12.2017 року №50 за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року у розділі ІІІ «Результати атестування (висновок атестаційної комісії)», а саме: «Займаній посаді не відповідає, заслуговує звільнення у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 17, підпунктом 6 (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу)», яке прийняте стосовно ОСОБА_1 та визнав протиправним та скасував наказ ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області від 06.12.2017 року №545 «Про результати службового розслідування» в частині звільнення капітана служби цивільного захисту ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції в даному випадку необгрунтовано вийшов за межі позовних вимог та застосував статтю 9 КАС України, оскільки розглянув та задовольнив позовні вимоги, які взагалі позивачем не заявлялись.
Тобто, суд першої інстанції на свій розсуд визначив зміст та обсяг позовних вимог, а також відповідача (із двох зазначених в позові) за такими вимогами. 
Отже, обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права не відповідає змісту позовних вимог.
Апеляційний суд відзначає, що критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень визначені в   статті 242 КАС України, відповідно до якої рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права при ухваленні судового рішення та порушення норм матеріального права при дослідженні рішень та наказу ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, про скасування яких позивачем вимог не заявлялось, таке судове рішення належить скасуванню. 
Як зазначалось вище, вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області не конкретизовані, позивачем не зазначено, які саме дії цього відповідача він вважає неправомірними, з яких підстав та яким чином такі дії порушують права, інтереси та свободи позивача. 
Вирішення заявлених позовних вимог про поновлення на посаді та стягнення середнього зароітку за час вимушеного прогулу без дослідження дій та рішень (наказів) відповідачів, які слугували підставою для звільнення позивача, не можливо.
Проте, як зазначалось вище, позивачем таких вимог заявлено не було. 
Апеляційний суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Вирішуючи питання про можливість касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
За приписами пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні   Закону України   «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2018 року року в адміністративній справі №804/482/18 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня      2018 року року в адміністративній справі №804/482/18 скасувати. 
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Дніпропетровській області, (третя особа: 1-й державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом               2 частини 5 статті 328 КАС України.
          Повне судове рішення складено 23 листопада 2020 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва