ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/2429/20                                        Головуючий суддя І інстанції Янцовська Т.М.
Провадження № 33/818/1096/20                                Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       18 листопада 2020 року суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Назаренко Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Назаренко Д.А. на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року стосовно ОСОБА_1 , - 

в с т а н о в и в:

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1972 року народження, громадянин України, мешканець м. Первомайськ Харківської області, -
- визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420,40 грн.
       Постановою встановлено, що 16.04.2020 року о 22.50 год. в м. Харкові по вул. Чугуївська, 98а/1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем АГ (АГ-6330202-ПБ), державний номер НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Драгер» 6820 в присутності двох свідків, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,99 проміле, чим порушив п. 2.9А ПДР України.

       В апеляційній скарзі захисник Назаренко Д.А. просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що в матеріалах справи наявні докази, які не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а суд першої інстанції не звернув на це увагу. Вказує, що відеозапис, наявний в матеріалах справи, не є безперервним. Вважає, що працівники поліції змусили ОСОБА_1 поставити свій підпис на результаті огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також у протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_1 не надавав працівникам поліції жодних розписок. Зазначає, що свідки не бачили відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, оскільки він не відмовлявся від такого огляду.

       В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
       В судове засідання в суд апеляційної інстанціїз`явився захисник ОСОБА_1 – адвокат Назаренко Д.А., яка повідомила, що ОСОБА_1 дійсно повідомлений про час та місце розгляду справи, однак на цей час перебуває у службовому відрядженні за межами України та вважала за можливе розглядати її апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 .
       Враховуючи наведене, а також дотримуючись вимог ст. 268 та ч.4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника Назаренко Д.А. без участі особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

       Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи захисника Назаренко Д.А., яка просила задовольнити її апеляційну скаргу, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.9А.
       Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. При цьому належить врахувати те, що, оспорюючи висновки суду першої інстанції, захисник не заявляв будь-яких клопотань, в тому числі щодо допиту свідків, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення.
       Переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
       Вказуючи про незаконність та протиправність дій працівників поліції при складанні протоколу, захисник не надає будь-яких доказів щодо оскарження цих дій. Більш того, захисник ґрунтує свої доводи щодо незгоди з рішенням на своїх суб`єктивних оціночних твердженнях щодо фактичних обставин події, що зафіксована у протоколі. Натомість вся сукупність відомостей, що є наявними в матеріалах цієї справи свідчить про наступне.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення (арк. 2), ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, за результатами якого встановлено, що вміст алкоголю у видихаємому повітрі складає 1,99 проміле.
       З відомостями цього протоколу ОСОБА_1 був ознайомлений, про що свідчить його власноручні підписи у цьому протоколі. 
Суд бере до уваги те, що будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі працівником поліції, ОСОБА_1 ані в протоколі, ані в окремих поясненнях не зазначив, що свідчить про те, що він був згоден з цими відомостями.
Поряд з цим, належить взяти до уваги й те, що цей протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що дії службової особи, яка складала цей протокол, в порядку передбаченому КАС України, ОСОБА_1 оскаржувалися, що унеможливлює будь-які посилання про незаконність дій.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дії працівників поліції під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 , відповідали вимогам чинного законодавства, а твердження захисника щодо незаконності дій працівників поліції розцінюється як спосіб захисту.
Крім того, відповідно до роздруківки газоаналізатору «Драгер» вбачається, що зміст алкоголю у видихаємому повітрі ОСОБА_1 складає 1, 99 проміле (арк. 4).
З цими відомостями ОСОБА_1 , був ознайомлений, про що свідчить його власноручний підпис у цій роздруківці. 
Також ОСОБА_1 був згоден з результатом цього огляду, про що свідчить його власноручний підпис у графі «..з результатом згоден» у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (арк. 7).
       Крім того, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк. 5, 6) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, медичне освідування пройшов на місці зупинки м. Харків вул. Чугуївська, 98а/1 за допомогою газоаналізатора «Драгер», результат огляду 1,99 проміле.
       Поряд з цим, відповідно до відомостей, що містяться на відеозапису бодікамер працівників поліції (арк. 9) вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, що узгоджується із відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом.
Більш того, з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці його зупинки із використанням алкотестеру «Драгер».
Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що працівники поліції, які зупинили ОСОБА_1 не мали при собі газоаналізатору «Драгер», а тому після отримання згоди від водія ОСОБА_1 на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зв`язались з іншим екіпажем патрульної поліції та чекали на їх. Під час очікування іншого екіпажу патрульної поліції ОСОБА_1 перебував у салоні свого автомобіля та відпочивав. 
Працівниками поліції були залучені сторонні громадяни у якості свідків, що підтверджує їх неупередженість при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння.
По приїзду іншого екіпажу патрульної поліції, за участю сторонніх свідків та безпосередньо ОСОБА_1 працівник поліції зробив контрольний забір повітря газоаналізатора «Драгер», який показав, що алкоголю не виявлено. Після цього, ОСОБА_4 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору «Драгер», результат якого виявився позитивним. 
ОСОБА_1 власноручно підписуючи результат огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням газоаналізатору Драгер, а також акт огляду, виказував свою незгоду із таким результатом. Працівниками поліції ОСОБА_1 було запропоновано у разі його незгоди з результатами огляду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.
ОСОБА_1 маючи сумніви щодо результату огляду просив пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, однак згодом змінив свою думку та погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру «Драгер».
Також з відеозапису вбачається, що працівник поліції ознайомив ОСОБА_1 із відомостями протоколу про адміністративне правопорушення та останній підписав його не маючи будь-яких заперечень. 
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 123.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначений вимогами ст. 266 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 16.04.2020 року був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та в присутності двох свідків останній пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, результат якого виявився позитивним, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі водій відмовився, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, а також вимогам ст. 266 КУпАП.
Отже, такі твердження та доводи апелянта є безпідставними.
Крім того, з відомостей відеозапису вбачається, що спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 повністю фіксувалось на бодікамеру працівника поліції. Апеляційним судом об`єктивно встановлено, що процес спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції зафіксований повністю, а зупинявся цей відеозапис лише при очікуванні іншого екіпажу патрульної поліції, а також під час заповнення матеріалів, що свідчить про необґрунтованість доводів захисника щодо безперервності відеозапису.
Поряд з цим, в матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 (арк. 8), в якій він власноручно зазначив, що зобов`язується не керувати транспортним засобом та чекає на тверезого водія.
Захисник зазначила, що ОСОБА_1 не надавав працівникам поліції жодних розписок.
Проте, будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 не надавав працівникам поліції розписки, захисник в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надала, також їх немає в матеріалах справи, що свідчить про суб`єктивність та необґрунтованість цих доводів захисника та вони розцінюються судом як обраний спосіб захисту та уникнення відповідальності.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушень в діях працівників поліції під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . 
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
Доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення метиком М.Ф. п. 2.9А Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Назаренко Д.А. залишити без задоволення, а постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 липня 2020 року, щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                С.К. Шабельніков