Ухвала
 
15 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 524/2186/19
провадження № 61-14030ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 березня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2019 року Акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі - АТ «Полтаваобленерго») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 23 975,12 грн, а саме: за послугу «централізоване опалення» - 16 077,65 грн; за послугу «централізоване постачання гарячої води» - 7 897,47 грн; встановлений індекс інфляції у розмірі 2 164,93 грн; 3 % річних від простроченої суми - 607,15 грн.
 
Позовні вимоги АТ «Полтаваобленерго» обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 зареєстрований в АТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою:                  АДРЕСА_1 , о/ р № НОМЕР_1 . Відповідач не здійснював своєчасної оплати одержаних послуг, в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 19 серпня 2019 року становить 23 975,12 грн. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.
 
Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області рішенням                       від 05 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з червня 2015 року до квітня 2019 року в розмірі 23 975,12 грн та за період з березня 2016 року до лютого 2019 року 3 % річних у розмірі 607,15 грн та інфляційні втрати в сумі 2 164,93 грн. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
 
06 жовтня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05 березня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;                   б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) -  2 102 грн.
 
Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості у розмірі  23 975,12 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). 
 
Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.   
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
 
Зазначення у постанові Полтавського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги та клопотання про зупинення виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області               від 05 березня 2020 року та постанови Полтавського апеляційного суду                          від 15 вересня 2020 року.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду             м. Кременчука Полтавської області від 05 березня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Полтаваобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
            
                                                                                                                       Є. В. Коротенко