П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 грудня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/3457/20	

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 01 липня 2020 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                                       Єщенка О.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0043055005 від 13.03.2020 року,-
В С Т А Н О В И В :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання дій неправомірними, визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0043055005 від 13.03.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії.
05 травня 2020 року (вхід. №17728/20) від позивача до Одеського окружного адміністративного суду надійшов уточнений адміністративний позов до відповідача - Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0043055005 від 13.03.2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято протиправно, оскільки позивачем надсилались до контролюючого органу заяви про звільнення від сплати єдиного податку за період, за який спірним податковим повідомленням-рішенням застосовано штрафні санкції. Після подання заяви про звільнення від сплати єдиного внеску за період січень 2020 року – березень 2020 року включно, від контролюючого органу жодних заперечень не надходило, відтак позивач вважав, що його заява задоволена та не сплачував єдиний податок у січні 2020 року та лютому 2020 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0043055005 від 13.03.2020 року.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначило про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування скарги апелянт вказує, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про наявність підстав для скасування спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки у ході проведення камеральної перевірки щодо своєчасності сплати єдиного податку ФОП ОСОБА_1 на підставі даних ІС «Податковий блок» було встановлено порушення термінів сплати платником єдиного податку протягом строків, визначених п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України. Платника податків ОСОБА_1 було звільнено від сплати єдиного податку на період хвороби, яка тривала з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року. Лікарняний за квітень та листопад був не повний, тому позивач фактично працював у цей період та повинен сплачувати єдиний податок. Відомості про нарахування та звільнення від сплати єдиного податку відображені в інтегрованій картці платника податків. Таким чином, апелянт вважає доведеною правомірність прийняття спірного податкового повідомлення-рішення.
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та отримує пенсію за віком, зареєстрований як фізична особа – підприємець, перебуває на податковому обліку на спрощеній системі оподаткування, 2 групи та є платником єдиного податку (а.с.5-9,12).
Відповідно до листків непрацездатності ФОП ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, у зв`язку з переломом лівої п`яткової кістки у період з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року (а.с. 13-18).
26 вересня 2019 року, позивач звернувся до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області із заявою, в якій зазначив, що з 10.04.2019 року перебуває на лікарняному та просив звільнити від сплати єдиного податку за 10,11,12 місяці 2019 року та перший місяць 2020 року (а.с.21).
24.12.2019 року позивач повторно звернуся до Південного управління у м. Одесі ГУ ДПС в Одеській області, в якій просив звільнити від сплати єдиного податку на 01,02,03 місяці 2020 року, у зв`язку з тим, що з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року перебував на лікарняному (а.с.20).
11 березня 2020 року позивач звернувся із заявою до Південного управління у м. Одесі ГУДПС в Одеській області, в якій зазначив, що з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року перебуватиме у відпустці та просив звільнити від сплати єдиного податку за квітень 2020 року (а.с.22).
Згідно матеріалів справи, 13.03.2020 року посадовою особою Південного управління у м. Одесі управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог пункту 295.1 статті 295 розділу XIV Податкового кодексу України в порушення строків сплати авансового внеску по єдиному податку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт про результати камеральної перевірки з питання дотримання порядку нарахування та сплати єдиного податку №001938/15-32-50/05/ НОМЕР_1 від 13.03.2020 року (а.с. 50-51).
Відповідно до висновків зазначеного вище акту перевірки контролюючим органом встановлено, що дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату авансових внесків по єдиному податку. Відповідальність платника передбачена п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України.
На підставі акту перевірки №001938/15-32-50/05/ НОМЕР_1 від 13.03.2020 року ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0043055005 від 13.03.2020 року, яким до позивача за затримку на 11 календарних днів сплати грошового зобов`язання /авансових внесків єдиного податку в сумі 1889,2 грн. застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 944,60 грн. (а.с.6).
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено процедуру прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, встановлену Податковим кодексом України, шляхом прийняття спірного рішення у той самий день, що і акт перевірки, чим порушено право позивача на надання заперечень до акту перевірки. На думку суду, встановлене порушення є істотним та достатнім для визнання протиправним і скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. Водночас, щодо суті встановленого в акті перевірки порушення, судом першої інстанції було зауважено, що відповідачем безпідставно не звільнено позивача від сплати єдиного податку у серпні 2019 року та квітні 2019 року. А також, суд першої інстанції вважав, що з урахуванням існуючої у позивача переплати, відповідач невірно застосував штраф у розмірі 50% ставки єдиного податку за два місяці.
Колегія суддів погоджується з таким висновок суду першої інстанції, вважає його вірним виходячи з наступного.
За змістом ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Особливості спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку, встановлено главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.
За приписами п.п. 291.2-291.4 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку:
1) перша група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;
2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.
Як встановлено апеляційним судом та не заперечується сторонами, позивач є фізичною особою – підприємцем та платником єдиного податку другої групи.
Спірним податковим повідомленням-рішенням № с0043055005 від 13.03.2020 року до позивача було застосовано штрафні санкції за порушення строків оплати авансових внесків по єдиного податку, що в свою чергу призвело до виникнення податкового боргу.
Вказаних висновків податковий орган дійшов за результатами проведеної перевірки.
Перевіряючи обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення та правильність висновків суду першої інстанції, судова колегія виходить з наступного.
Порядок нарахування та строки сплати єдиного податку визначені статтею 295 ПК України, згідно з п. 295.1 якої передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Згідно з п. 295.2 ст. 295 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Відповідно до п. 295.5 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп, які не використовують працю найманих осіб, звільняються від сплати єдиного податку протягом одного календарного місяця на рік на час відпустки, а також за період хвороби, підтвердженої копією листка (листків) непрацездатності, якщо вона триває 30 і більше календарних днів.
Як встановлено пп. 295.3.2 п. 295.3 ст. 295 ПК України, інформація про період щорічної відпустки і терміни тимчасової втрати працездатності з обов`язковим доданням копії листка непрацездатності подається за заявою у довільній формі.
Як вбачається з позовної заяви та не заперечується відповідачем у справі, 29.03.2019 року, в результаті нещасного випадку, позивач отримав травму – перелом п`яткової кістки лівої ноги. З 10.04.2019 року по 04.11.2019 року (6 місяців і 25 днів) перебував на лікарняному, при цьому продовжував сплачувати єдиний податок по серпень 2019 року включно.
26.09.2019 року до ГУ ДПС в Одеській області (Південне управління) від позивача надійшла заява про звільнення від сплати єдиного податку на підставі п. 295.5 ст. 295 ПК України за період 10,11,12 місяці 2019 року і також за 01 місяць 2020 року, як платника єдиного податку 2-ї групи (а.с.21).
24.12.2019 року до ГУ ДПС в Одеській області (Південне управління) від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення від сплати єдиного податку за 01,02,03 місяці 2020 року на підставі п. 295.5 ст. 295 ПК України, вмотивована перебуванням на лікарняному у період з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року (а.с.20).
11.03.2020 року до ГУ ДПС в Одеській області (Південне управління) від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про звільнення від сплати єдиного податку за квітень 2020 року на підставі п. 295.5 ст. 295 ПК України, вмотивована перебуванням платника податків у період з 01.04.2020 року по 30.04.2020 року у відпустці (а.с.22).
Водночас, відповідно до інтегрованої картки платника єдиного податку ОСОБА_1 , наданої відповідачем, вбачається наявність у позивача податкового боргу за січень 2020 року та лютий 2020 року через несвоєчасну сплату єдиного податку, що стало підставою для застосування до позивача штрафу спірним податковим повідомленням-рішенням.
Апелянт у скарзі зауважив, що платника податків ОСОБА_1 було звільнено від сплати єдиного податку на період хвороби, яка тривала з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року, лікарняний за квітень і листопад 2019 року був неповним, тому фактично позивач працював у цей період, в зв`язку із чим повинен був сплачувати єдиний податок.
Разом з тим, згідно пояснень представника відповідача, наданих у судовому засіданні під час розгляду справи у суді першої інстанції було також встановлено, що ГУ ДПС в Одеській області звільнило позивача від сплати єдиного податку за період травень-липень 2019 року та за період вересень-жовтень 2019 року. Відповідачем не було звільнено позивача від сплати єдиного податку за квітень 2019 року, серпень 2019 року та листопад 2019 року, оскільки у квітні та листопаді 2019 року позивач не повні місяці знаходився на лікарняному, а у серпні несвоєчасно надав листок непрацездатності. Вказані доводи також частково відображено в апеляційній скарзі.
Між тим, такі доводи податкового органу судова колегія оцінює критично, виходячи з наступного.
Колегія суддів звертає увагу апелянта на приписи п. 295.6 ст. 295 ПК України, якими встановлено, що суми єдиного податку, сплачені відповідно до абзацу другого пункту 295.1 і пункту 295.5 цієї статті, підлягають зарахуванню в рахунок майбутніх платежів з цього податку за заявою платника єдиного податку.
Апеляційним судом досліджено наявні в матеріалах справи надані платником податків листки непрацездатності якими підтверджується перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні, у зв`язку із переломом лівої п`яткової кістки у період з 10.04.2019 року по 04.11.2019 року (а.с. 13-18).
Щодо серпня 2019 року слід зазначити, що листками непрацездатності Серія АДН № 226486 та Серія АДН № 136685 підтверджено, що позивач перебував на лікарняному весь місяць - серпень 2019 року (а.с. 16, 17), тому суд доходить висновку, що відповідачем помилково не звільнено позивача від сплати єдиного податку у серпні 2019 року.
Щодо не врахування квітня 2019 року, суд вважає такі доводи відповідача є теж помилковими, оскільки відповідно до п. 295. 1 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Суд встановив, що позивач перебував на лікарняному з 10 квітня 2019 року до кінця цього місяця, тобто у позивача ще не настав строк сплати авансового внеску поточного місяця.
Тому, враховуючи, що позивач згодом перебував на лікарняному більш 30 календарних днів, що підтверджено листками непрацездатності, суд доходить висновку, що відповідно до п.п. 295.5- 295.6 ст. 295 ПК України, позивач мав право на звільнення від сплати єдиного податку за квітень 2019 року.
У свою чергу, суд погоджується з доводом відповідача щодо відсутності правових підстав звільнення позивача від сплати єдиного податку за листопад 2019 року, оскільки позивач приступив до роботи 05 листопада 2019 року, тобто до строку сплати авансового внеску поточного місяця.
Таким чином, суд встановив, що протягом хвороби з квітня по серпень 2019 року включно позивач здійснював авансові платежі з єдиного податку, та станом на початок 2020 року за позивачем мала утворитися переплата авансових платежів за два місяці в сумі 1669,20 грн. (оплата єдиного податку за квітень, серпень 2019 року), яка має бути включена у рахунок майбутніх платежів.
Згідно даних інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 вбачається, що позивачу нараховано єдиний податок за січень, лютий 2020 року у розмірі 944, 60 грн. за кожний місяць, разом 1889, 20 грн.
Відповідно до п. 122.1. ст. 122 ПК України, несплата (неперерахування) або сплата (перерахування) не в повному обсязі фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.
Втім враховуючи, що суд встановив наявність у позивача переплати, відповідачем невірно застосовано штраф у розмірі 50 % ставки єдиного податку за два місяці (січень, лютий 2020 року), адже недоплата податку в розмірі 220 грн. складає за один місяць.
Проте, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при перевірці рішень суб`єктів владних повноважень на дотримання при їх прийнятті вимог ст. 2 КАС України, суд не вправі перебирати на себе повноваження контролюючого органу та здійснювати нарахування податкових зобов`язань, в тому числі, здійснювати нарахування пені та/або штрафних санкцій.
Разом з цим, апеляційний суд вважає обґрунтованим й висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем встановленої Податковим кодексом України процедури прийняття податкового повідомлення-рішення, шляхом прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення у той самий день, що і акт перевірки, як ще однієї підстави для скасування спірного податкового повідомлення-рішення.
Так, у відповідності до положень ст. 76, п. 86.2 ст. 86 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу
Приписами абзацу другого п. 44.7 ст. 44 ПК України передбачено право платника податку протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
Згідно п. 86.8 ст. 86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З урахуванням всього викладеного вище, беручи до уваги, що нарахування позивачу штрафу здійснено за неповну сплату єдиного податку за два місяці, що не відповідає встановленим під час апеляційного розгляду даної справи обставинам, а також те, що податкове повідомлення - рішення прийнято з порушенням порядку його прийняття, встановленого Податковим кодексом України, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та скасування податкового повідомлення-рішення №0043055005 від 13.03.2020 року.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На думку судової колегії, суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Оскільки, за наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної у відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/3457/20- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Шляхтицький О.І.