КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  №369/5464/20
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/9712/2020                                                                                                                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:                        
                                                           судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                                               суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
                                               при секретарі                      Коліснику В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року (суддя Дубас Т.В.) про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки, зобов`язання вчинити дії та заборону вчиняти дії, 
 
встановила:
 
7  травня 2020р. позивач через свого представника - адвоката Безпалюк Н.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просив:
1) встановити йому постійний безоплатний земельний сервітут на частину земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності ОСОБА_2 , для розміщення, експлуатації та обслуговування розташованої на ній електропідстанції ТП-1094, що належить йому на праві власності, в тому числі з правом проходу та проїзду;
2) зобов`язати ОСОБА_2 забезпечувати за необхідності йому та обслуговуючим електропідстанцію організаціям та підприємствам доступ до електропідстанції ТП-1094;
3) заборонити ОСОБА_2 здійснювати будівництво на належній йому на праві власності земельній ділянці, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, по периметру на відстані 3 метрів від розміщеної на цій ділянці електропідстанції ТП-1094;
4) заборонити ОСОБА_2 здійснювати будівництво огорожі на межі земельної ділянки, площею 0,0504 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки, площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: 

АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок, площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, та площею 0,25 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0015, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), за адресою: АДРЕСА_1 , на яких розміщене вказане домоволодіння. У 2004-2005 роках на земельній ділянці, яка  знаходилася в комунальній власності та не була сформована, за його кошти було побудовано та введено в експлуатацію електропідстанцію ТП-1094, яка належить йому на праві власності.
На підставі рішення 26 сесії 5-го скликання Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області земельну ділянку, площею 0,10 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на якій розташована його електропідстанція, передано у власність ОСОБА_3 , який продав земельну ділянку відповідачу ОСОБА_2 , який розділив її на частини, в результаті чого була сформована земельна ділянка, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, на якій розташована його електропідстанція.
Позивач стверджував, що ОСОБА_2 розпочав самочинне будівництво житлових будинків та встановлення паркану, в тому числі й на земельній ділянці, на якій розміщена його електропідстанція, порушуючи при цьому норми будівництва та його право користуватися та розпоряджатися електропідстанцією, а з розмови з особою, яка чи-то здійснює, чи-то контролює будівництво, стало відомо, що земельну ділянку буде огороджено разом з належною йому на праві власності підстанцією та в подальшому буде відключено його домоволодіння від електропідстанції ТП-1094.
14 травня 2020р. представник позивача - адвокат Безпалюк Н.В. подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом: 
- накладення до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі арешту на земельну ділянку, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ;
- заборони до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі вчиняти будь-які реєстраційні дії кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі та державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ;
- заборони ОСОБА_2 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі здійснювати будівництво житлового будинку, будь-який будівель та споруд, а також огорожі по периметру на відстані 3 метрів від належної на праві власності ОСОБА_1 електропідстанції ТП-1094, що розміщена на земельній ділянці, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і 

обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 ;
- заборони ОСОБА_2 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі здійснювати будівництво огорожі на межі земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_2 , що межує з провулком Кооперативним в с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області, на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки, площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Мотивуючи заяву, представник позивача зазначала, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки відповідач може відчужити спірну земельну ділянку до ухвалення рішення суду або змінити її ідентифікуючі дані шляхом її поділу чи об`єднання.
Також представник позивача посилалася на те, що фактичне виконання рішення суду, у разі задоволення його позову, буде не можливим, якщо не заборонити відповідачу здійснювати будівництво житлового будинку, будь-яких будівель та споруд, а також огорожі по периметру на відстані 3 метрів від належної на праві власності позивачу електропідстанції ТП-1094, а також будівництво огорожі на межі спірної земельної ділянки, що межує з провулком Кооперативним в с. Юрівка Києво-Святошинського району Київської області на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки позивача, так як у разі недотримання такої заборони відповідачем не можливо буде виконати останні дві позовні вимоги.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року заяву про забезпечення позову задоволено частково, з метою забезпечення позову заборонено ОСОБА_2 до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі здійснювати будівництво огорожі на межі земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належної на праві власності ОСОБА_2 , на відстані не менше 2,75 м від земельної ділянки, площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2074183032224). У задоволенні решти вимог відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Безпалюк Н.В. просить скасувати ухвалу суду в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача посилається на незаконність та необґрунтованість 

оскаржуваної ухвали, оскільки вважає, що при її постановленні суд не взяв до уваги наведені у заяві обставини щодо необхідності забезпечення позову, зокрема, що відповідач неодноразово змінював ідентифікуючі характеристики спірної земельної ділянки, здійснює незаконне самочинне будівництво та як власник може відчужити спірнуземельну ділянку в ході розгляду справи, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
ОСОБА_2 про день та час розгляду апеляційної скарги повідомлявся за наявною в матеріалах справи адресою його місця проживання, однак судова повістка-повідомлення повернута до суду без вручення з відміткою листоноші «не проживає» (с.с.165-166).
Згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_2 належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги, у судове засідання не з`явився, клопотання про його перенесення не подав, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів розглянула справу у його відсутність.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача - адвоката Безпалюк Н.В., яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі здійснювати будівництво огорожі на межі земельної ділянки може призвести до невиконання рішення суду.
            Ухвала суду в частині задоволення заяви про забезпечення позову не оскаржується, а відтак не є предметом апеляційного розгляду відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Відмовляючи у задоволенні заяви в іншій частині, суд виходив із неспівмірності заявлених позовних вимог та заявлених заходів забезпечення, які також необґрунтовано будуть обмежувати права відповідача як власника спірної земельної ділянки.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у 

подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. 
Відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.    
Частиною 3 статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
З наданих копій матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок, площею 0,2169 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0014, та площею 0,25 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:0015, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), за вказаною адресою.
Відповідач ОСОБА_2 є власником сусідньої земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер 3222481202:02:003:5126, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності відповідача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Предметом позову є встановлення позивачу земельного сервітуту на частину земельної ділянки, яка належить відповідачу, для експлуатації та обслуговування розташованої на ній електропідстанції ТП-1094, яка належить позивачу.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного в висновку, що правових підстав для накладення арешту на земельну ділянку, яка належить на праві власності відповідачу і право власності якого не оспорюється, не має, а зазначений вид забезпечення позову буде безпідставно обмежувати права власника на володіння та розпорядження своїм майном та є неспівмірним із заявленими вимогами.

При цьому, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, як саме невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку відповідача та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо неї може ускладнити ефективний захист прав позивача щодо встановлення постійного земельного сервітуту.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач здійснює самочинне будівництво на своїй земельній ділянці, не свідчить про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, враховуючи предмет спору.
Посилання в апеляційній скарзі на можливість відчуження відповідачем земельної ділянки належними доказами не підтверджені.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що способи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будівництво житлового будинку, будь-яких будівель та споруд, а також огорожі по периметру на відстані 3 метрів від електропідстанції ТП-1094 на належній йому земельній ділянці, які просить застосувати представник позивача, за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, що прямо заборонено ч. 10 ст. 150 ЦПК України.
            За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала судом першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів
 
постановила:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни залишити без задоволення, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 травня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                      І.М. Рейнарт  

Судді                                                                         Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк