П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2020 року                                                                       місто Київ
 
справа № 761/15563/20                                   
апеляційне провадження № 22-ц/824/9929/2020
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого Головачова Я.В.,
суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,
за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Мальцева Д.О. від 1 червня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Посольство Республіки Польща в Україні, про встановлення факту, що має юридичне значення, 
 
в с т а н о в и в :
 
            У травні 2020 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що його мати ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Мисловіце Республіки Польща та прожила там до 1955 року. Проте у свідоцтві про народження ОСОБА_3 було допущено помилку в написанні імені, а саме було зазначено " ОСОБА_4 ", потім перекреслено та виправлено на " ОСОБА_3 ". 
Посилаючись на те, що заявнику треба документально підтвердити польські коріння, просив суд визнати виправлення у свідоцтві про народження від 2 липня 1945 року № 237 ім`я " ОСОБА_4 " на виправлене ім`я " ОСОБА_3 " вірним.
            Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 1 червня 2020 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 . 
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Скаржник зазначає, що суд неправомірно відмовив у відкриття провадження. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. З урахуванням положень частини 2 статі 372 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає її розгляду.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом установлено, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення юридичного факту стало те, що у свідоцтві про народження його матері ОСОБА_3 було допущено помилку в написанні імені, а саме було зазначено " ОСОБА_4 ", потім перекреслено та виправлено на " ОСОБА_3 ". Встановлення факту вірного написанні імені матері заявника необхідно йому для подальшого підтвердження польського коріння. 
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що статтею 315 ЦПК України не передбачено можливості розгляду в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту правильності виправлення у документі (свідоцтві про державну реєстрацію акту цивільного стану), виданого державним органом іншої країни. При цьому зі змісту поданої заяви убачається, що заявник просить встановити факт приналежності його матері до польської національності, що також не може бути розглянуто в порядку окремого провадження. 
Такий висновок суду є правильним.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).
Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України  визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня    1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.
Так, відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяви про встановлення факту правильності виправлення у свідоцтві про народження. Хоча зазначений у частині 1 статті 315 ЦПК України перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року     № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих
чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі частини 2 статті 186 ЦПК України, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.
Зі змісту поданої заяви убачається, що ОСОБА_1 , не дивлячись на обрані ним формулювання прохальної частини заяви, фактично просить встановити факт належності ОСОБА_3 свідоцтва про народження від 2 липня 1945 року, що відповідно до частини 3 статті 315 ЦПК України не підлягає розгляду в окремому провадженні.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки зазначені вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відхиляються колегією суддів.
При цьому колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності відповідної заяви. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. 
Таким чином відмова у відкритті провадження в даній справі не являється порушенням права на справедливий судовий розгляд у розумінні статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод.
Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.          
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 1 червня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 7 жовтня 2020 року.
 
Головуючий                                                                                      
Судді: